- Tidigare: - Ian!
- Jag går inte i land utan unge Ian. - Vi kommer att hitta honom.
- Fergus. Marsali? Vad gör du här? - Fergus och jag är gifta.
- Du ska hem. - Jag säger att Fergus legat med mig.
Du deltar i din morbrors smuggling. Var gömmer han spriten?
- De skjuter på oss. - De tänker borda oss.
- Vi drabbades av skeppsfeber. - Det är tyfoidfeber.
- Jag kan inte få det. - Du ska tillbaka hit.
Varför rör vi på oss? Ni kan inte kidnappa mig så här!
Ni kan vara vår enda chans.
Vad har du för dig med kocken?
Nypon, kryddnejlika, lavendel och apelsinskal till Marsali.
Det kanske förvånar er, men hytten luktar slagvatten.
Jag vill göra intryck på henne.
Varför får jag känslan att det är mig du vill göra intryck på?
Milord.
- Porpoise ger sig iväg. - Ja, på en helvetesresa.
De har min hustru. Varför följer vi inte efter?
Upp i riggen! Hissa segel!
- Lyd inte ordern! - De har tagit Claire!
Bara storseglet. Kurs sydsydväst.
- Det är inte nog med segel. - Mer är inte säkert.
- De kommer undan, för tusan! - Porpoise har hundra sjuka ombord.
Kapten Leonard behöver en kirurg.
Han har hissat alla segel för kortast möjliga färd.
Han överlämnar henne till oss i Jamaica.
- Gick ni med på det? - Han sände ett meddelande till mig.
När en kapten med 74 kanoner ber om en kirurg lyder man.
Jag har mer än er hustru att tänka på, mr Fraser.
Min hustru!
Säg åt era mannar att stoppa undan knivarna.
Gör som han säger.
- Jag vill ha henne inom synhåll. - Vi seglar i vår takt, och säkert.
Mr Warren, grip mr Fraser och för ner honom.
Jag behöver mer plats åt de smittade mannarna.
När däcket är rent ska de sjuka vara här.
- Var ska resten sova? - På andra ställen.
Vi måste utnyttja allt utrymme. Ingen sovande får nudda nån annan.
Varje yta måste rengöras. Tyfoidfeber sprids av händer-
- eller mat infekterad av urin eller avföring.
Då kommer vi alla dö. Det är skit överallt.
Lyckligtvis, mr Jones, är det mesta spyor. Sätt igång!
- En kvinnlig doktor ger mig order. - Vad sa ni?
Inget, sir.
Det är kaptenens order, Jones. Lyd doktorn och visa henne respekt.
Ja, sir.
Vi behöver mer luft här nere. Den är dålig.
Tack, mr Sullivan. Ingen passerar utan att doppa händerna.
- Varför doppar vi händerna i rom? - Vi har inte ren alkohol.
- Vad gjorde ni? - Provsmakade. Den går till spillo.
Alkoholen dödar det som sprider febern, mr Pound.
Doppandet rengör händerna. Munnen gör dem orena igen.
Om ni är smittad kan ni sprida det genom att ta på nåns mat eller hand.
Var snäll och doppa dem igen.
Jag hade varit på Porpoise mindre än en dag.
Högst 50 sjömil skilde mig från Jamie-
- men det kändes nästan som de 200 åren.
Men jag var glad att han inte var här.
Han hade inte gått säker för tyfoidfebern som rasade.
Jag ordnade en hatt, frun.
- Solen kan vara skoningslös. - Tack.
Skulle det hjälpa om nån kan göra ren alkohol av rom?
Ni lär er snabbt, mr Pound.
Vi har två man från Old Tolbooth, fängslade för whiskydestillering.
- Jag kan be dem bygga en apparat. - Gör det. Det blir inte populärt.
Jag ska prata med pursern om halva romransoner.
- Mannarna kommer inte gilla det. - Föredrar de att dö?
Pomandern stoppar inte febern, mr Overholt. Alkohol kan göra det.
Vad hindrar de två sluskarna från att dricka det?
En soldat kan bevaka dem.
Kaptenens order. Ge doktorn det hon vill ha.
Vi är bara 250 league från Jamaica. Det går att göra det.
- Hur många tunnor vill ni ha? - Hur många mannar ska jag rädda?
Nu till maten.
Du bör kunna behålla det. Kokad getmjölk och krossade kex.
Mår ni bättre, mr Owens?
Ni får vidröra de sjuka, mr Pound.
Men ni får inte ta på ert ansikte, håret eller kläderna.
- Inte förrän ni sköljt händerna. - Ja, frun.
- Hur gammal är ni, mr Pound? - 14 år, frun.
- Vilket är ert förnamn? - Elias.
- Får jag säga det? - Kaptenen kan misstycka.
- Man säger inte så i flottan. - Jag ska vara flottan offentligt.
Om vi ska arbeta ihop är det lättare med förnamnet.
- Hur länge har du varit till sjöss? - Sen jag var sju år, frun.
Min morbror för befäl på Triton, jag fick en koj.
Jag är med på Porpoise enbart den här färden.
Du är en mycket imponerande ung man.
Det där är Jim Quigley, frun. En vän. Vi är från samma stad.
- Tre till är smittade, frun. - Lägg dem där borta.
- Stanna kvar och hjälp till. - Ja, frun.
Kirurgens journal? Javisst. Jag tog hand om den när han dog.
- Jag vill veta när det började. - Det var för fyra veckor sen.
- Här, Ben Cole. - Cole.
"Sjuk den här morgonen. Huvudvärk, magont, hosta, feber."
Steven Cory, samma sak.
Två till nästa dag. MacMorrow och Enthwhistle. Samma symptom.
- Vad betyder anteckningen? - Timmerman.
Åt de i samma rum?
Sjukdomen sprids via händer och mat. Var åt de?
- I snickeriet. - Jag vill prata med de överlevande.
Deras namn finns här.
- Vad betyder det där? - Begravda till sjöss, frun.
- Alla? - Ja.
Utom en. Joe Howard.
- Är han sjuk nu? - Nej, han blev aldrig sjuk.
Han förflyttades och är i kabyssen nu med mr Cosworth, vår kock.
- Jag mår bra. - Som ni ser är Howard inte sjuk.
- Hur kan han vara smittkällan? - Han kan ha sjukdomen och smitta.
Hon pratar gallimatias. Mina kärl används till vattenkokning.
Vi får bara halva romransonen.
- Till vilken nytta? Mannarna dör. - Därför att smittkällan serverar mat.
Jag avstår inte min sista assistent för den där kvinnans dumma infall.
Det är inte dumheter.
Verkligen, kapten? Man är sjuk eller frisk, som alla ser.
Att vi inte förstår det gör det inte mindre omättligt. Vi måste tro henne.
Väbel! Lås in den här mannen.
- Vad har jag gjort? - Det är för att skydda mannarna.
Jag hoppas ni har rätt, fru Fraser.
Fem minuter.
Hur mår ni, milord? Det ser trångt ut där inne.
Jag är van vid insidan av en cell, Fergus.
Men inte en flytande.
Milady klarar sig, milord. Ni sa att hon inte kan få sjukdomen.
Det finns mer än sjukdom ombord på det fartyget.
Det finns 300 män.
Jag har förlorat henne en gång, Fergus.
Jag klarar det inte en gång till.
Ge mig nycklarna.
- Nycklarna, milord? - Har du glömt att du är ficktjuv?
Ta Raines nycklar och släpp ut mig. Vi kapar fartyget, hissar alla segel.
Myteri? Det går inte, milord.
- Besättningen kommer inte lyda er. - Några kommer att göra det.
Dumez och Girard tjänar Jared. Vi har Willoughby, Lesley och Hayes.
- 7 mot 20. Vi förlorar. - Övertyga fler.
Manzetti kommer att ansluta sig till oss. Andra också.
Men Porpoise ligger en dag före. Vi kommer inte ifatt dem.
Utan Jareds vin blir vi snabbare. Vi kommer ifatt Porpoise och...
- Vad gör vi då? - Jag vet inte, än.
Jag löser den saken när vi har kommit ifatt dem.
Nej. Jag älskar henne också, men...
Vilken nytta gör du, dumskalle?
Det var rätt av mig att inte ge dig min välsignelse.
Du visar att du inte vet vad kärlek är.
Ni menar inte det, milord. Hur kan ni säga så?
Om du gjorde det skulle du röra upp himmel och jord.
Du skulle ta risken att bli gripen och dödad.
Till och med helvetet.
Det är inte värre än ett nålstick.
Få ut mig och hjälp mig rädda kvinnan jag älskar från kidnapparna.
Den som inte riskerar allt kan inte prata om kärlek.
Skaffa nycklarna åt mig.
Om du hjälper mig ut välsignar jag äktenskapet med Marsali.
Sista stygnet måste gå genom näsan så att vi vet att han är död.
Det görs alltid av en vän.
Kompani, hatt av!
Mitt i livet är vi i döden.
Vi söker Din undsättning, Herre, vi som syndat och misshagat Dig.
Du känner våra hemligheter, Herre.
Hör våra böner och rädda oss, helige och allsmäktige Gud.
Skona oss från, i vår sista stund, dödens plågor.
I fast förvissning om återuppståndelse och evigt liv-
- överlämnar vi våra kamrater till Gud, deras kroppar till djupet.
Lägg an! Redo! Eld!
Fader vår som är i himmelen helgat varde Ditt namn.
Tillkomme Ditt rike. Ske Din vilja, såsom i himmelen så ock på jorden.
Vårt dagliga bröd giv oss idag.
Förlåt oss våra skulder, såsom ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Inled oss icke i frestelse utan fräls oss ifrån ondo.
Ty riket är Ditt och makten och härligheten.
I evighet. Amen.
Elva döda. Fler än igår.
Fler än dagen före den.
Vad gör ni åt det?
Kokar vatten och tvättar händer.
Det är allt bäst att det blir färre de dagar som kommer, doktorn.
Återgå, mr Cosworth.
Kocken har alltid varit en otrevlig person.
- Finns det en hemlighet? - Hemlighet?
Hur man bevarar lugnet bland så mycket död.
Det gör det, faktiskt. Ordet är kompartmentalisering.
Det betyder att man separerar vissa områden i sitt liv-
- så att man kan göra sitt arbete.
Om man låter sig påverkas av varje död räddar man inte nåt liv.
Men Jim Quigley var inte min vän.
Jag tror att jag förstår.
Det var inte den sista begravningen på Porpoise, Elias.
Men med lite tur kommer vi igenom det.
Ursäkta mig, frun, men i tre dagar har jag sett er arbeta.
Jag tror inte att det handlar om tur.
Men om det skulle vara tur ska ni ha den här.
Mamma gav den till mig när jag var pojke, före Triton.
"Lycka och hälsa", sa hon. Det är det vi behöver.
Tack, Elias.
När träffade du senast din mamma?
Hon är död, frun. Må hon vila i frid.
Ursäkta mig, frun. En till är sjuk. Fru Johansens make.
- Fru Johansen? - Hon sköter getterna, mjölkar dem.
Ta mig till honom.
Han andas inte.
Jo, det gör han. Men långsamt.
Han är iskall. Det är inte feber. När började symptomen...
- Av alla dumma... - Frun?
Hälften är döende, och den jävla idioten dricker nästan ihjäl sig-
- på den alkohol som ska stoppa febern från att spridas.
- Ursäkta, jag glömde era späda öron. - Jag har hört mycket sånt.
- Men inte från en fin dam. - Jag är inte en fin dam, mr Pound.
- Pratar ni engelska, fru Johansen? - Lite.
Er make är alkoholförgiftad. Han klarar sig, han vaknar.
Mr Pound, ni blir kvar hos korpral Johansen.
Sidläge. Han får inte kvävas av spyorna.
Ja, frun.
- Fru Johansen... - Annekje är mitt namn.
Annekje.
Tack, för allt arbete med getmjölken. Det håller mannarna vid liv.
- Ska jag fortsätta göra? - Ja tack, fortsätt göra.
Jösses, fru Fraser. Sjömän dricker vad som helst.
Fördärvad plommonkonjak. Persikomos jäst i en stövel.
En sjöman sov med huvudet i en romtunna...
Det finns bara en tremastad portugisisk fregatt. Bruja.
Mr Jones. Är det där en portugisisk flagga?
- Varifrån kommer den? - Vi bordade en portugisisk fregatt.
- Vad hette fartyget? Var det Bruja? - Jag vet inte. Kaptenen minns det.
Kapten Leonard?
Kapten?
Portugisisk fregatt.
Fregatten Caçador på väg till Kingston.
Caçador. Jäklar.
"Jamie..."
"Harry Tompkins säger att han såg Alexander Malcolm på Artemis."
"Jag träffade Jamie Fraser, som uppenbarligen är ett alias."
Kapten Leonard...
Mr Cosworth. Jag sökte kaptenen.
- Som inte var här, men ni gick in. - Ja. Ursäkta mig.
- Ni gör intrång, frun. - Ni också, tycks det som.
Nej, jag ska hämta kaptenens pipa, på hans begäran.
Då väntar han på er.
Jag tycker inte om er, frun, och jag litar inte på er.
Jag tänker på kaptenens bästa och vill veta vad ni gör här.
Må så vara, men han litar på mig.
Vad händer när jag säger att ni tänkte skända mig på hans matbord?
- Jag har inte gjort det. - Vem tror han på?
Han griper er så snabbt att ni blir yr.
Flytta på er, annars skriker jag.
Kocken och hans misstankar var det minsta av mina problem.
Nån ombord hade känt igen Jamie.
Jag måste få tag på Harry Tompkins.
Tillåter han vårt äktenskap?
Om jag hjälper honom rymma och kapa fartyget, ja.
Och om du misslyckas?
Då får jag göra milord sällskap i bojor.
Det är en risk, mitt hjärta. Jag tar den för att få vara med dig.
Du riskerar att inte få vara med mig alls.
Jag blir ensam på fartyget utan beskyddare.
Nej! Vi får inte.
Pappa är inlåst och hans kvinna är på ett annat fartyg.
Ingen håller ett öga på oss.
Du tänker riskera ditt liv.
Det här kan vara vår enda chans.
Vi måste vänta tills vi är gifta. Jag lovade milord.
Det finns verkligt hopp för oss nu.
Du är precis som han, envis.
När du har gett ditt ord så bryter du det inte.
- Fru Johansens make mår bättre. - Bra. Har du fått sova nåt?
Du får sitta ner, det går bra.
Elias, vet du vem sjömannen Harry Tompkins är?
Nej. Jag kan inte alla namn. Vi var 400 man i början.
Jag förstår. Tack.
Fyra nya fall. Att vi fann smittspridaren borde ha stoppat det.
Det är en inkubationstid...
Frun?
Jag frågade om Tompkins för att han kan vara en andra smittspridare.
- Ska jag informera kaptenen? - Nej, inte mer bråk som med Howard.
Men kan du meddela besättningen att jag vill träffa Tompkins genast?
- Men säg inte varför, än. - Javisst.
Tack.
Sen ska du sova lite.
Jag litar inte på honom.
- Hans mannar orsakade all vår otur. - Det är sant.
- Var är han nu? - I kabyssens förråd.
- Tänker ni släppa honom? - Nej.
- Lastuppsyningsmannen är last nu. - Han borde ha kastats överbord.
- Fransosen är fri. - Krymplingen? Han är inget problem.
Nej, inget problem. Hans lilla flicka är fin.
- Hon är inte oskuld. - Inte när jag är klar.
- Kvinnor bringar otur. - Nu räcker det. Återgå till arbetet.
- Harry Tompkins. - Jag sa att de inte skulle slå honom.
- Men han försökte gömma sig. - Jag har inget med febern att göra.
Tack, mina herrar. Ni kan gå.
Ni också, Pound. Ni sover stående. Se till att få lite vila.
Då så, mr Tompkins.
Jag vet vem ni är, frun.
Jag såg mr Malcolm när jag rodde dit kaptenen.
- Ni är hans hustru. - Ja, det är jag.
Nu ska ni berätta exakt vad ni vet om min make.
Annars? Skär ni av min arm? Gör det.
Döda mig. Jag skulle bli tacksam.
Efter den månad jag varit med om hamnar jag gärna i en kista.
För tre månader sen var jag på land.
Jag arbetade åt hans majestäts skattefogde sir Percival Turner.
Jag följde en gosse till mr Malcolms tryckeri.
Jag upptäckte en upprorsplan.
Han slängde flytande bly i ansiktet och jag blev nästan ihjälbränd.
Jag tog mig ut, ärrad för livet.
Jag informerade sir Percival om det och räknade med en befordran.
Istället tvångsvärvades jag till ett fartyg fullt av sjukdom.
Gör det. Här är min hals.
- Gör slut på mitt lidande! - Jag kanske gör det.
Min make kan inte gripas utifrån kaptenens ord, eller sir Percivals.
De har er make nu, frun.
- Efterlyst för mord och högförräderi. - Mord?
Gissa vad vi fann dagen innan jag blev tvångsvärvad.
I en tunna med mintlikör.
- Min make dödade inte den mannen. - Efterlysningen säger nåt annat.
Jag berättade det för kaptenen. Han tänker rapportera det i Jamaica.
- Jag får honom att låta bli. - Kapten Leonard är äregirig.
Han vill att amiralitetet ger honom ett eget fartyg.
Chansen är liten, så klart.
Men om han griper en efterlyst uppviglare kan det kanske bli så.
Jag slår vad om att han inte ändrar sig om den saken.
Myndigheterna väntar på er make när han tänker hämta er i Kingston.
Sen blir han hängd.
Han är den andra smittkällan.
Kom inte för nära Howard.
Om ni inte vill få sjukdomen. Han är smittkällan.
- Jag hörde att er make mår bättre. - Ja. Tack!
- Ost. Get. - Tack.
Den luktar härligt.
- Vad sa ni? - Det är ingen fara, jag bara...
Det är min make.
Han får problem i Jamaica och jag kan inte varna honom.
Jag ska nog användas som lockbete och jag vet inte vad jag ska göra.
Jag kan hjälpa.
Det är mycket vänligt, men jag vet inte vad ni kan göra.
Mina getter behöver gräs.
- Jag förstår inte vad ni menar. - Mina getter behöver gräs, så...
Tack.
Fergus.
Har du med dig nycklarna?
Jag har dem inte.
- Kom du inte åt dem? - Jag försökte inte.
- Vad i Guds namn menar du? - Ni har inte varit på däck, milord.
Ni har inte sett blickarna eller hört dem prata.
Om vi inte lyckas kastar de oss båda i havet.
- Vi kommer att lyckas. - Det gör vi inte.
De dödar oss och Marsali blir ensam.
Jag låter henne inte bli ensam och sänder er inte till er död.
Ni vill inte ge oss er välsignelse nu, men...
Är jag beredd att röra upp himmel och jord för kärleken? Ja.
Även om det betyder att jag inte får gifta mig med henne.
Jag gör det här för er skull också, milord.
Fergus. Fergus!
Jag kanske älskar för mycket?
Fergus!
Ett trevligt ljud, inte sant?
- Det är tyst. - Ja. Inga stönanden i tre dagar.
Ingen bönar om att få dö. De är bara sovande män.
Det värsta är över nu.
Av alla flickor i stan De röda, svarta, ljusa, bruna
Som dansar fram och tillbaka Finns det ingen som Nancy Dawson
Hennes glada min och figur så nätt Hon trippar och ser så söt ut
Hon rör sig så fulländat Jag kan ge mitt liv för Nancy Dawson
Här kommer hon och överraskar Med glädje och behag i blicken
Hon försöker alltid glädja Sån är Nancy Dawson
Elias?
Mamma?
Ja, Elias. Det är mamma.
Det är dags för dig att komma hem.
Din mamma skulle ha varit så stolt.
Det ska göras av en vän.
Jag missade tecknen. Jag trodde att han bara var trött.
Era insatser har varit heroiska.
Bara ett dödsfall idag, men sorgligt, och inte ett enda nytt fall.
- Vi hade tre av vardera igår. - Det spelar ingen roll.
Pursern säger att vattnet nästan är slut.
De sjuka behöver vätska konstant, och även de friska.
Ni gör ert bästa och det ska jag också göra.
Tillsammans kommer vi att nå Jamaica.
Jag beklagar er förlust, fru Fraser. Jag är tacksam.
Fru Fraser!
- Vad är det? - De har känt doften.
Land. Man känner alltid doften innan man ser det.
- Jamaica? - Nej, Grand Turk i morgon förmiddag.
- Vi får vatten till mannarna. - Och gräs till mina getter.
Då förstod jag vad Annekje menade.
Kom nu.
Hon kunde hjälpa mig fly och hitta Jamie.
Nu förstod jag hur. Vi var satta i karantän-
- och ankrade på den obebodda sidan av Grand Turk Island.
Annekje hade en plan. Hennes getter behövde gräs.
Deras mjölk var den föda som höll mannarna vid liv.
Hon sattes i land när de åt, ihop med vattengruppen.
Jag följde med henne.
Håll er nära! Kaptenens order!
Ni ska vara vid stranden!
Gå nu. Varna maken.
Jag tar hand om männen. Jag ger sjuka mat.
Ja. Tack, min vän!
- Kapten Leonard. - Fru Fraser.
- Äter getterna bra? - Javisst. Vad...
Vi går ronder. Några av mannarna kan bli för lockade av bordellen.
Jag trodde inte att ni, vår doktor, skulle trotsa min order.
Jag letar efter örter.
I riktning mot hamnen?
Är jag det?
Att vi nådde land är lika mycket er triumf.
Jag ljuger inte om att jag står i skuld.
Men jag kan inte låta er varna er make.
Jag vet vad ni såg i min loggbok. Det är ingen trevlig uppgift.
Men det är min plikt att rapportera er makes brott i Jamaica.
- Och använda mig som lockbete? - Jag skulle bryta mot lagen annars.
Viktigare än det är att jag skulle bryta min ed.
Snälla, kan ni inte titta åt andra hållet?
Soldater, eskortera doktorn till fartyget. Hon tycks vara vilse.
Vi bör se land i gryningen.
Vad har det med mig att göra?
Att passera mellan öarna är alltid riskabelt, men ännu mer på vintern.
Varje god och frisk man behövs när jag navigerar mellan reven.
Är jag god och frisk nu?
- Vad gör hon här? - Hon säger att ni inte är rebell.
Ja. Be honom ge sitt ord på det. Han bryter det aldrig.
Vad gör du, flicka?
Ge honom ditt ord. Då släpper han dig fri.
- Inser du inte vad han gjort för dig? - Raines?
- Nej, Fergus. - Fergus gjorde det för din skull.
Om du tror det förtjänar du inte att bli utsläppt.
Ni får en stund för er själva, men sen behövs alla.
Ni har min välsignelse att bli gifta i Jamaica, av en präst.
Visa dig värdig för henne lika mycket som för mig, och...
Först ska vi se till att nå Jamaica.
Tack, min son.
Fraser!
Gå nu!
Vad då?
Cockburn. Du hoppar.
Hoppa?
Jag hoppar inte i havet på natten. Jag kommer att drunkna.
Nej, inte drunkna.
Jag kan vatten. Vatten flyttar på dig.
Tar dig till Cockburn. Fartyg inte långt borta. Gå nu!
En flotte? Det är vansinne, jag kan inte.
Åtta klockslag och allt är väl!
Jag hör saker. Er make blir hängd. Nu är enda chansen. Snälla!
Pengar. Du betalar fartyg.
- Kör till! - Av.
För tusan!
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com