Раніше у серіалі...
-Де золото? -Селкі з моря.
Ви впевнені, що патруль бачив його тут?
Так, пане. Думаю, його бачили, коли він плив до тих островів.
Ти коли-небудь іще в когось закохувався після того, як я пішла?
Ні, сассенах. Я ніколи не кохав нікого крім тебе.
Я така рада тебе бачити.
Дженні та я, ми тебе роками оплакували.
Юний Йен. Він знову втік. Ти його не бачив?
Ні.
Відколи ти брешеш своїй родині?
Лише я можу навчити його, як працює світ.
Хто Ви в біса такі?
А твій дядько часу не гає. Але підбурювання до бунтів...
Іди звідси! Негайно!
Поверни юного Йена додому.
Я відвезу хлопця додому до Лалліброха.
Заспівай мені пісню
Про дівчину, яка зникла
Може, ця дівчина
Це я?
З веселим серцем
Одного разу вона відпливла
Морем
До неба
Хвилі й вітер
Острови та моря
Гори, дощ і сонце
Усе, що було добре
Усе, що було гарно
Усе, що було мною
Зникло
Заспівай мені пісню
Про дівчину, яка зникла
Може, ця дівчина
Це я?
З веселим серцем
Одного разу вона відпливла
Морем
До неба
Саме тут я опинилася,
у місці, яке навіки викарбувалось у моїй голові та в моєму серці.
Колись воно було моїм домом.
Не схоже було, щоб щось тут змінилось,
але почуття чомусь уже були іншими.
Ніколи не думала знову побачити твою милість на своєму порозі.
І я теж.
Коли Йен сказав, що ти жива,
я ледве на ногах утрималася.
Я знаю, що це, певно, був шок.
Але я тут.
Ти тут.
Ну, ти добре виглядаєш.
Як діти?
Уже дорослі.
У декого власні діти.
Ти мене до навпівсмерті налякав.
Я не хотів тебе турбувати, але...
Йди краще в дім, хлопче,
поки язик тебе знову до біди не довів.
Джеймі, чому ти просто не сказав мені, що він був з тобою?
Твоя сестра мало глузд не втратила!
Бо якби він сказав, ти привів би мене додому.
Еге ж, привів би, бо тут твоє місце.
Годувати курей, коли я міг би в місті пристойно заробляти?
То от що ти там робив? Заробляв?
Еге ж! І в мене добре виходило!
Фергюс так сказав.
Сказав, що в мене дар.
Я продав 20 діжок бренді, поки ми не змушені були тікати після пожежі.
Якої пожежі? І чого це ви тікали?
Ти допустив, щоб мій син торгував спиртним і злигався зі злочинцями?
Я ж сказав, що нагляну за хлопцем, і саме так я й вчинив.
А тоді сталася невеличка пожежа в крамниці.
Невеличка? Та ви б тут не стояли, якби вона була невеличкою.
То нічого не лишилося?
То от чого ти вдома, підібгавши хвоста?
Та ще й з блудною дружиною.
Яка на голови нам упала після 20 років,
ніби нічого й не змінилося.
У Единбурзі все було гаразд, Дженет.
Допоки агент корони не почав вимагати в мене гроші.
І не послав свого громилу до Клер.
Тітонька Клер убила його. Порішила назавжди.
На вулицю. Зараз же.
І краще тобі не ховатися від мене, коли настане твоя черга отримати прочухана.
Ти вбила когось на очах у мого хлопчика?
Його там не було, коли це сталося. У мене не було вибору.
Той чоловік напав на мене.
Я захищалася.
Але в тому є дещо більше ніж...
Ну, то може нам усім зібратися біля каміну.
Тобто, щоб послухати твою казочку.
Ти не скаржилася, коли я щомісяця надсилав тобі гроші,
і тобі добре відомо, що я не друком псалмів їх заробляв.
Еге ж, я знаю, як ти заробляєш, але то ти, брате.
Ти міг би навчити юного Йена друкарству,
а не тому, як стати злочинцем.
Клянуся, я ставився до нього, як до власного сина.
Еге ж.
То можеш сам його за все покарати.
Може, є інший спосіб для нього спокутувати вину перед вами.
Ненавиджу це. Тут смердить, немов у диявола в дупі.
Якщо ма почує, що ти лаєшся...
Ніхто не любить малих стукачів, Дженет.
Ти вже весь у кізяках.
А ти вся в будяках - от і маєш.
Так нечесно: це ти втік, а навіть по дупі свого не отримав.
Це робота для хлопчаків.
Цим мав би Метью займатися.
Я б краще по дупі отримав.
У тебе лайно навіть біля рота.
Це не лайно. Це моя борода.
Борода? У тебе?
Еге ж.
Певно, ти був правий.
Як і ти.
Я мав надіслати звістку,
сказати, що він зі мною, але не надіслав.
Пробач.
Це лиш тому, що хлопець любить тебе, Джеймі.
Він, немов цуценя, за тобою бігає, хапає кожне твоє слово.
Генрі!
Агов! Віддай!
Генрі!
Малі чортенята!
Ну, ото й буде ваша вечеря.
Та в тебе тут повна хата.
Привіт. Я Клер.
Це Ангус й Ентоні.
Щиро рада познайомитися з вами, юні джентльмени.
Ідіть уже.
Меггі їх мама.
Пам'ятаєш, як сама тримала Меггі у цій кімнаті?
Звичайно.
Ти була така впевнена, що вона буде хлопчиком.
Дивно якось, що вона вже така доросла, і в неї тепер можуть бути власні діти.
Ну, саме так і буває, коли проходить 20 років.
Я чув, що в нас гості.
Я Джеймс Мюррей.
Малий Джеймі.
Ну, ти вже точно більше не «малий».
Коли я бачила тебе востаннє,
ти ледь міг виглядати з-за корита.
Клер жила в Лалліброху, коли ти був десь такого віку, як і Метью.
Наш Джеймі тепер чоловік Джоан
і батько Генрі, Метью, Керолайн і меншого Бенджаміна.
Я піду привітаюся з дядьком.
Він сходив у пелюшки.
Я можу допомогти?
Не хочу зараз дивувати малого незнайомим обличчям.
Юний Йен наліпив уже лайна на місячний запас палива.
Малий платить за свої злочини.
Наш батько би тебе добряче випоров.
Еге ж,
але ремінь не завжди кращий спосіб чомусь навчити.
То ти тепер експерт із виховання?
Ні.
Ні, але я...
експерт із життя на фермі шістнадцятирічним хлопцем.
Ти до нього ставишся, як до дитини, а він уже дорослий чоловік.
Ти маєш дати йому відчути смак свободи, поки він ще думає, що саме ти це можеш.
Послухати тебе, коли ти мене повчаєш.
Ти маєш знати, що це смертний гріх -
одружуватися з іншою, поки твоя перша ще ходить світом.
Я б ніколи не одружувався, якби знав, що Клер ще жива.
Якщо ти був упевнений, що вона мертва, чому не поділився зі мною своїм горем?
Я дихати ледве хотів, не те щоб говорити про це.
Я знаю.
Але маєш поговорити про це зараз. Я маю знати, що сталося.
Я вже був готовий померти на полі битви при Каллодені.
Якби я загинув,
Клер було б небезпечно лишатись, тож я...
Влаштував їй схованку в таверні.
Дав їй грошей, щоб безпечно переправитись до Колоній,
після того як усе заспокоїлось.
Пізніше я дізнався, що селом пройшли британці, убиваючи всіх на своєму шляху:
чоловіків, жінок і дітей.
Але вона втекла?
Еге ж.
Вона гадала, що я загинув у бою.
Тож...
вона сіла на корабель до Колоній.
Тоді я того не знав.
Я саме сиділа на цих східцях і дивилася з Клер саме на цей шлях,
коли тебе забрали червоні мундири.
Коли ти не повернувся, ми разом вирушили тебе шукати.
Клер, яку я знала, ніколи б не припинила тебе шукати.
Ми могли б побудувати хатинку
на західному клині.
Ми могли б лишитись тут жити, Клер.
Окрім того, що Дженні ледь стримується, коли дивиться на мене.
І все ж таки, можливо...
Можливо, ми маємо сказати їй правду.
Ми скажемо їй, що ти мандрувала до іншого часу?
Простіше буде переконати, що ти мавка.
Мерта зрозумів.
Ми мали спробувати розповісти
чоловіку, який багато чого бачив.
Дженні цієї ферми ніколи не полишала.
Ми... завжди сваримося.
У неї буде повно питань, на які у нас немає відповідей.
Як я не скажу їй правди...
між нами завжди буде стіна.
Дженні зігріває тих, кому вірить, дуже теплим світлом
і кидає холодну тінь на тих, кому ні.
Еге ж.
Іноді...
Я все ще не можу повірити, що ти справді тут.
Я вирушив шукати тебе...
одного разу.
Коли я втік з Ардсмура.
Ти втік?
Еге ж.
Там я зустрів чоловіка на ймення Дункан Керр.
Який клявся, що на одному острові заховано скарб.
Його лихоманило.
Він знав, що помирає.
То був його єдиний шанс розповісти про те тому, кому він гадав, що може довіряти.
Його останніми словами було те, що скарб охороняє будчах бан.
Біла пані.
Біла відьма.
Моє серце...
мало не спинилося, коли він те сказав.
Я подумав,
що ти могла повернутися,
що ти була десь там.
Біля узбережжя сотні островів,
але селкі живуть лише на одному з них.
Острів Селкі.
Я поплив до нього.
Втративши глузд від холоду.
Клер.
Клер!
Звичайно ж, тебе я там не знайшов.
Я зрозумів, що нерозумно сподіватися на твоє повернення.
Якби він уже не був мертвий,
я б повернувся і власними руками вбив би Керра.
За марну надію.
І тоді я помітив його.
Герб Маккензі.
Вибитий на камені, як і казав мені Керр.
Там я й знайшов скарб.
Хоча б у чомусь Керр був правий.
У скрині було повно старовинних монет і самоцвітів...
Рубіни, смарагди, три величезних сапфіри.
Я взяв одного
і віддав його коменданту в'язниці.
Ти був вільний.
У тебе був скарб.
Чому ти повернувся до в'язниці?
Я не зміг забрати його з собою.
Окрім того, я був потрібен в'язням.
Я був їх лідером.
На острові мене не було.
Але я була десь там.
І хотіла, щоб ти мене знайшов.
Звучить по-дурному, але...
коли б я не чула спів птахів...
я вдавала, що то ти говориш зі мною.
Ти ж знаєш...
що дикі гуси обирають супутників на все життя?
Якщо вбити одного з них
на полюванні, слід лише зачекати...
і супутниця прилетить його оплакувати.
Тоді слід убити і її,
інакше журба її згубить...
коли вона буде кликати загиблого на небесах.
Що таке?
Джеймі?
Я маю тобі дещо сказати, сассенах.
Таке нелегко було приховувати від тебе.
Я сподівався до цієї розмови поговорити з Недом Гованом,
щоб перевірити, чи закон на нашому боці.
Нед Гован усе ще живий?
Усе дуже складно.
Ти маєш слухати серцем.
Татку.
Татку, хто ця жінка?
Татку?
Відьма сассенах!
Лірі, що ти...
Лірі, що ти в біса тут робиш?
Ти ж мала померти!
Як?
Як ти міг таке зі мною зробити, Джеймі Фрейзер?
Приїхати додому, не сказавши мені? Штрикати прутнем у ту шльондру?
-Ма, прошу. Нам не слід тут бути. -Тихо.
Я тобі нічого не зробив.
Татку! Ма! Припиніть!
Татку?
Він тобі не сказав?
Він тепер мій чоловік.
У тебе сорому немає, зрадлива ти сучко?
Повертайся до пекла, звідки й вилізла.
Відпусти мене! Нехай та англійська піхва сама за себе постоїть!
Йдіть униз. Негайно.
Прибери свої руки від мене!
-Чекай тут. -Не вірю, що ти таке зробив.
-Та жінка! -Лірі!
-З тією відьмою! -Лірі, чекай!
Татку!
Хто та жінка?
Чому вона так засмутила ма?
Ну, та жінка - Клер.
Моя дружина.
Моя... перша дружина.
Я думав, що вона померла,
але милістю Божою вона повернулася до мене.
Я планував розповісти про неї тобі й твоїй сестрі,
але не випало нагоди.
А як же ма?
Ну...
Я дуже старався бути її чоловіком,
але твоя мама і я...
Між нами не було зв'язку, який би довіку тримав нас разом.
А між тобою й тією жінкою він є?
Еге ж.
Тепер ти підеш...
назавжди?
Не хвилюйся, Джоані.
Я люблю тебе й твою сестру.
Я завжди наглядатиму за вами.
Я обіцяю.
А тепер
іди й знайди Марсалі. Вона відвезе тебе додому до мами.
Іди.
Ти їй потрібна.
Клер.
Дозволиш мені пояснити?
Трохи запізно для пояснень.
Я не жив із нею.
Вона з дівчатками живе в Балріггані. Я не думав, що вони сюди приїдуть.
Мій із Лірі шлюб був великою помилкою.
З двома дітьми? Це ж...
Довгенько ж тобі знадобилось, щоб це усвідомити.
Дівчатка не мої. Я не їх батько.
Справді?
Та маленька дівчинка з...
рудим волоссям?
Знаєш, Клер, у Шотландії є й інші руді.
Послухай, Лірі була вдовою з двома дітьми, коли я взяв її за дружину.
Це було менше двох років тому, і більшість часу ми жили окремо.
Тож ти гадаєш, що це все вирішує?
Ця Лірі?
Вона намагалася вбити мене!
Ти ж сама сказала мені бути добрим до дівчини.
Я сказала тобі подякувати їй...
а не одружуватися.
Ти нікуди не підеш.
Ти не можеш мене спинити.
Ти мені збрехав.
Ти мені казав, що більше ні в кого не закохувався.
Я й не закохувався.
Ти мені про сина свого розповів.
Чому про це не міг розповісти?
Чому?
Бо я - боягуз.
Ось чому.
Я не міг сказати тобі, бо боявся, що втрачу тебе,
а я не міг допустити, щоб це повторилося.
Я так тебе хотів, що ніщо інше більше не мало значення.
Я би віддав свою честь, сім'ю й навіть життя, щоб тебе побачити,
щоб знову кохатися з тобою, хоча ти й покинула мене.
Покинула тебе?
Ти змусив мене повернутися!
Та я б з радістю померла з тобою при Каллодені.
А тепер ти хочеш мене в тому звинуватити?
Я тебе в тому не винив.
Ти мала повернутися задля безпеки Бріанни. Я не можу про таке шкодувати.
Але звинувачуєш, що я повернулася.
Ні.
Так.
Ні.
Боже, ні, я...
Ти знаєш, як це - жити 20 років без серця?
Жити наполовину
і звикати до цього?
Чи я знаю?
Чи я знаю, як це? Так, покидьку, дуже добре знаю!
А ти як думав?
Що я повернулася до Френка і жила потому щасливим життям?
Іноді я про таке сподівався.
А іноді навіть бачив.
Тебе з ним, щодня й щоночі,
як він спав із тобою, брав твоє тіло, тримав мою дитину!
Боже, та я хотів убити тебе за це!
Ну, з Лірі мені й уявляти не довелось!
Лірі?
Ісусе!
Та чхав я на Лірі, і так завжди було!
То ти хотів одружитися з жінкою, яку навіть не хотів,
а потім просто викинути її?
Я в будь-якому разі проклятий.
Якби я почував щось до неї, був би безбожним розпусником,
а як ні - безсердечним звіром!
Ну, то треба було мені сказати.
А якби я сказав,
ти б розвернулася і пішла б, не сказавши ні слова.
Але побачивши тебе знову, я був готовий на значно гірше ніж проста брехня.
Відпусти мене!
Клер! Клер, ні! Клер,
я кохаю тебе й тільки тебе.
Припиніть!
Обоє.
Б'єтеся й злягаєтеся, мов ті дикі звірі, і вам начхати, що вас може чути весь дім.
Хочете віскі?
Від чарки не відмовилася б.
Дякую.
Я прошу пробачення за...
неспокій у помешканні.
Це я мала б вибачатись перед Вами.
Це я сказала тітці Лірі, що Ви тут.
Тому вона й приїхала.
Я жодним чином не хотіла, щоб сталася аж така сварка. Справді.
Ну, думаю, одна з нас усе одно рано чи пізно дізналася б.
А чому ти їй сказала?
Мати сказала мені.
Це ти сказала Лірі приїхати?
Вона його дружина.
Я його дружина.
То чому ж ти не намагалася знайти його після війни?
І чому тобі знадобилося 20 років, щоб повернутися сюди?
Бо я вважала його мертвим.
Певним чином так і було.
Йому знадобилася вічність, щоб знову почати жити,
а тепер ти повернулася, і менш ніж за тиждень примудрилася вбити людину,
його друкарня згоріла дотла, і він знову втікає від закону.
Гадаю, усе це моя провина.
Ну, не заперечую, що проблеми завжди переслідують брата,
але ти мало чому зарадила.
Я хотіла повернутися, щоб знову стати частиною цієї родини.
Знаєш, члени родини листуються.
Повідомляючи одне одного, що живі.
Що? Ти думала, що ми тут усі замерзли в часі,
очікуючи на твоє повернення?
Ні.
Послухай, я...
У мене був інший чоловік в Америці,
і це було питанням виживання.
Не скажу, що легко було,
але я мусила відмовитися від минулого, щоб той шлюб спрацював.
А Джеймі знає?
Так.
У вас діти були?
Ні.
У мене з ним ніколи не було дітей.
Але коли він помер,
я вирішила повернутися, щоб відвідати могилу Джеймі,
сказати, що я ніколи його не забувала.
А замість того знайшла його живим.
Я відчуваю, що ти кажеш мені правду.
Але по очам бачу,
що ти все одно чогось не договорюєш.
Не знаю, чи зможу або навіть захочу ще коли-небудь тобі повірити.
Коли кінь ламає ногу,
його позбавляють страждань, бо вона нормально вже не зростеться.
Як і ми.
Якби моя мати все ще була жива, це б знову її вбило.
Джеймі пішов ночувати в стайні,
а Дженет дала Клер ковдри в гостьовій кімнаті.
Це тебе не хвилює? Що він спить із двома дружинами?
Вони з Лірі не живуть, як чоловік і дружина,
і тобі це відомо.
Він пошиває свою родину в дурні.
Ти єдина з нас, хто поводиться, як дурепа.
Ти ж не можеш обійти жодного відра з лайном, щоб не розплескати його довкола.
То це я в усьому винна?
Ти вже забула, як щовечора молилася?
Усе, що ти просила - щастя для Джеймі після всіх жахів, які він пережив,
і ось він вже може його отримати, але ти стоїш у нього на шляху.
Це тобі схоже на щастя?
Клер.
Будь ласка.
Я не повинна була вертатись.
Тих 20 років не повернути...
Чи життя, яке я прожив.
Але я хочу все зробити правильно.
Я знала, що повертатись ризиковано.
Що ти можеш бути іншою людиною,
що ми обоє можемо бути іншими, але...
Я все ще той, кого ти покохала.
«Коли кажеш мені щось,
хай краще то буде правда,
і я обіцяю тобі те ж саме».
То були твої слова, Джеймі.
У нас могли бути секрети, але не брехня.
Мені прикро, Клер. Справді прикро.
У своєму житті я кохав лише раз.
І кохав лише тебе.
То он у чому справа?
Боже, Лірі.
Лірі, опусти пістоля.
Ні.
Я не буду просто сидіти вдома, і не дозволю тобі просто піти з нею.
Я прийшла захистити своє.
Це не провина Клер.
Їй час полишити нас.
Триматися подалі від наших життів.
Ми з тобою вже багато місяців не живемо під одним дахом.
Може, усе було не бездоганно,
але ти був моїм.
Як не під одним дахом,
ти турбувався про мене й моїх...
Джеймі!
Забирайся від нього!
Джеймі!
Допоможіть покласти його на стола.
Чого варті кілька нових шрамів? Залиште мене. Я в повному порядку.
Принесіть алкоголю, будь ласка.
Ось так. Знімай.
Знімай сорочку.
Ох, Господи Боже.
Хто це зробив?
Лірі.
Нічого такого, із чим не впорається Клер.
Я принесу чисті рушники та бинти.
Принеси мою аптечку. Вона в моїй торбі у дворі.
Так.
Можеш принести гарячої води й знайти якогось фартуха?
Еге ж.
Це лише дріб на птахів. Нічого серйозного.
Забув, що я казала тобі про мікроби?
Дякую.
Я допоможу батькові.
Ось так. Доведеться видовбати ті дробини.
Лягай.
У Вас тут такі цікаві ножі, тітонько.
Я знала в Колоніях одного хорошого майстра з ножів.
Гаразд, саме це мене й хвилює.
Якщо дробини пробили артерію, він стече кров'ю,
і я цьому нічим не зможу зарадити.
То вона пробила... артерію?
Ні. Йому дуже пощастило.
Тітонько.
З нього поки достатньо спиртного. Дякую.
Це не для дядька Джеймі. Це для Вас, тітонько.
Ти тут єдиний, хто мене так називає.
Дядьку Джеймі пощастило, що Ви тут.
Вона з твоєї руки добрячий швейцарський сир зробила.
Не знаю, на що схожий той сир, але якщо він саме так виглядає,
на хліб я його точно класти не хочу.
Ну, дробини я витягла,
і артерію не зачепило.
Мені треба віскі.
Досить із тебе.
Тобі рідина потрібна. Вода або юшка.
А хіба віскі не рідина?
Ні. Ось. Випий це.
Я ніколи не зрозумію, що ти побачив у тій жінці.
Ну, коли ми познайомилися, вона не цілилася в мене з пістоля.
Оце й усе?
Ти справді хочеш почути це?
І ти не розізлишся?
А я й не припиняла злитися.
Тож можеш сміливо все пояснити.
Мене дуже довго не було вдома.
Коли я повернувся з Хелвотера,
із Англії,
усе тут було...
іншим.
Діти Дженні мене не впізнавали.
Я був привидом.
Як розумієш, про що я.
Так... Розумію.
Я був тут...
але не почувався вдома.
Гадаю, я був самотнім.
То був мій перший Хогманай у Лалліброху, відтоді як я був ще малим.
Усе тоді в Лалліброху сяяло світлом і теплом.
Дженні прикрасила вітальню: ніколи не бачив її такою ошатною.
Біля вікна там стояв скрипаль, грав джигу та ріли.
Столи ломилися від їжі та випивки.
Я відчував поруч батька й матір, мого брата Віллі.
Мене водночас переповнювала радість та самотність.
Вам подобаються винні ягоди?
Еге ж. Дякую.
А Ви не хотіли б потанцювати?
Я вже дуже довго цього не робив.
Ми можемо Вас навчити.
За кілька митей мені полегшало.
Мене огорнула музика, і я сміявся.
Я зрозумів, що востаннє я так сміявся...
Ну, коли востаннє був із тобою.
А Ви гарно танцюєте.
Дякую. Ви теж.
Ви мені апетит нагуляли.
Ви - дочки кузена Ейліна?
Ні.
Наша матір - пані Маккіммі.
І там була вона.
Двічі вдова з двома дітьми, яким потрібен був батько.
Це було одразу зрозуміло.
А я знайшов те, що допомогло мені заліпити свою дірку.
Дженні також це розуміла.
Умовляла мене зійтися з нею.
Я хотів бути...
Батьком,
чоловіком.
Усього, чого я хотів від майбутнього, коли був із тобою.
Усього, про що мені довелося забути,
коли я попрощався з тобою біля каменів.
Дбати про Віллі
або Бріанну...
Дивитися, як вони зростають,
щоб показати їм цей світ.
Я думав, що коли одружуся з Лірі,
то зможу все те отримати.
І ти отримав?
Моя прив'язаність до Марсалі та Джоан зростала.
Для мене то був дуже особливий час.
Не завжди було просто...
але...
було добре.
І що ж тоді сталося?
Як ти опинився в Единбурзі?
Були дні...
тижні, коли вона зі мною не говорила.
Чесно кажучи, мене то влаштовувало.
Це означало, що ми не сваримося через щось.
Я намагався бути з нею ніжним,
але все було марним.
Можливо, то через її першого чоловіка Г'ю
або другого чоловіка - Саймона.
Ну, ніхто не знає, що там сталося в її шлюбному ліжку.
Її завдали болю.
Я бачив у її очах страх.
Тож я пішов.
Я не міг змиритися з тим, що...
хтось боїться мого дотику.
Ісусе...
Та ти гориш.
Чому ти нічого про це не сказав?
Я думав, що то від сорому.
Якщо ти не лишишся зі мною,
я краще помру і покінчу з цим, якщо тобі байдуже.
Я не дозволю тобі померти,
як би мене не спокушала така думка.
В ім'я Всевишнього, що то таке?
Те, що допоможе збити твій жар.
Тепер перекотися на правий бік.
Еге, та штука...
Виглядає до біса гострою.
Так і є, тож краще не сіпайся й розслабся.
Ти не могла б пояснити,
яким чином штрикання голками моєї дупи
допоможе моїй руці?
Мікроби не встоять перед пеніциліном.
Знаєш, ти мені колись ввижалася.
Коли Джеймі одружувався з Лірі,
і вони стояли біля вівтаря,
ти була там з ними,
стояла між ним і Лірі.
Я не знала, хто або ким ти була.
Ми не знали нічого про твій... народ або твоє місце.
Навіть коли Джеймі сказав,
що ти можеш розповідати про таке, що не має сенсу,
я не питала зайвого.
Коли ти сказала посадити картоплю, я так і зробила.
За її допомоги нам вдалося протриматися більше одної зими після Каллодену.
Ти нас урятувала, і я ніколи тебе про це не питала, хіба ні?
Джеймі тебе обрав.
Того було досить.
Але зараз того вже не досить, чи не так?
Гадаю, ти ніколи мені всього не розкажеш.
Те, що я можу тобі розказати...
це те, що дуже кохаю твого брата.
Я ніколи не забувала про нього.
Або будь-кого з вас.
Я ніколи не знімала його обручки.
Ти була мені сестрою.
Я теж тебе любила, Дженні.
І все ще люблю.
Я лише прошу другого шансу.
Люба моя, це справді ти?
Неде!
Що ти тут робиш?
Ну, я прийшов поговорити з твоїм чоловіком.
Ти справжня насолода для моїх старих очей.
Пробач. Я...
Я трохи змарнів.
Ти взагалі не змінився. У чому твоя таємниця?
Я ніколи не одружувався.
Ну, з поверненням першої пані Джеймс Фрейзер,
за законом шлюб із Лірі Маккіммі слід вважати недійсним.
Проте нагадаю, що тобі слід залагодити це з церквою.
Я з радістю заплачу цю ціну.
Кумедно, коли ти вже згадав про це.
Лірі поскаржилася мировому судді
щодо моральної шкоди та втрати годувальника.
Та як вона могла?
Навіть фурія в пеклі не страшніша за покинуту жінку.
Але вона стріляла в нього.
Справді,
а як нам усім відомо, Акт про роззброєння
забороняє горянам володіти вогнепальною зброєю.
Ну, і де зараз та зброя?
Юний Джеймі сховав пістоля в стайнях.
Ви якимось чином можете довести, що він належить Лірі?
Ну, окрім моїх із Клер свідчень,
а також п'яти дірок в моїй руці...
Ні.
Ну, якщо справа дійде до розгляду в суді,
їй можуть висунути звинувачення.
Ми можемо організувати передачу зброї британцям.
І що тоді з нею станеться?
Якщо її визнають винною, її можуть відправити до Колоній.
Швидше за все, до Вірджинії.
Я чула, що в Ричмонді цієї пори року чудово.
Справді.
Ні.
Ні, я не віддам пістоля.
Але її треба за це покарати.
Еге ж, ти маєш рацію. Лірі заслужила на покарання,
та з дівчатами я так не вчиню.
Вони й так втрачають батька. Я не дозволю, щоб вони й матір втратили.
Чого хоче Лірі?
Ну, гадаю, її найзаповітніше бажання - це каструвати тебе,
а твої яйця прибити до стіни,
але гадаю, що вона може пристати на аліменти.
Скільки?
Двадцять фунтів? Та це ж дворічна зарплатня!
І десять фунтів на рік,
щоб утримувати для дівчат господарство, поки вони не вийдуть заміж.
Та це ж шалені гроші.
Еге ж, я знаю.
Та я вас цим обтяжувати не буду.
І де ти плануєш дістати гроші, щоб їй заплатити?
Є одне місце.
Там схована скриня повна старовинних монет...
на острові Селкі.
Я туди колись плавав.
Може, я зможу повернутись і дістати її.
Ти нікуди не попливеш, допоки не загоїться твоя рука.
Як далеко той острів?
Може, за півкілометра від берегу.
Еге ж. Я допливу.
Я краще плаваю за будь-кого з братів.
Геть звідси. Пізніше занесеш той кошик.
А чого варті старі монети для горян?
Лірі не може використати їх на їжу та ренту.
Я відвезу їх до Франції.
Кузен Джаред має знати, як обміняти їх на стерлінги.
Він член родини, тож не патякатиме.
А тоді я привезу виручку Лірі.
Я б також хотів узяти до Франції юного Йена,
якщо ви не проти.
Він достатньо дорослий, щоб побачити світ за межами Шотландії.
Ми з тобою добре провели час у Франції, Йене. Краще бути там ніж воювати.
Гадаю, краще дати йому відчути свободу,
поки він ще гадає, що ми це можемо.
Та подбай про нього краще цього разу, еге ж?
Ми подбаємо.
Можете нам довіритись.
Певно, вода крижана.
Так і є.
Та гірше за все - це течія.
Треба піддатися їй.
А як наблизишся до острова,
треба вирватися, або тебе віднесе до самого Нового світу.
Не хвилюйся.
Йен хороший плавець.
Ми майже не були самі відтоді, як поїхали з Единбургу.
Тепер ми на цій скелі лише вдвох,
а ти навіть не дивишся на мене.
Я боюся, що все це...
велика помилка.
Я просто більше не впевнена, що ми підходимо одне одному.
Як ти можеш таке казати?
У мене було життя.
У нас обох воно було.
І сім'ї.
Я цього не планувала, але...
Я не ненавиділа Бостон.
У мене була кар'єра.
Дім.
Друзі.
А в тебе була твоя друкарня в Единбурзі.
Було не так вже й погано, хіба ні?
Бути друкарем - це ніщо у порівнянні з тим, щоб бути твоїм чоловіком.
Мене 20 років переслідували згадки про тебе.
А коли я з'ясувала, що ти живий, я...
Але відтоді, як я повернулася, усе...
стало набагато важчим ніж я собі уявляла.
А хіба колись нам було легко?
Та я перепросив за це.
Я зробив усе, щоб зробити все вірно.
Твоє місце поряд зі мною.
Ми навіки пов'язані, сассенах.
Ти ризикнеш із тим, ким я є зараз, заради того, кого ти колись знала?
Джеймі.
Ісусе.
Де Йен?
Там.
Саме спускається.
Йене!
Повертайся!
Джеймі, ні! Тобі не можна! Ти поранений!
Йене!
Переклад: Олег Овсієнко