- Tidligere... - Culloden-slaget vil skje I dag.
Du lovte meg å dra tilbake gjennom steinene, du og barnet.
- Mitt navn er William Grey. - Jeg vil ikke drepe deg.
Jeg er gravid. Jamie er faren.
- Jeg har fått ansettelse ved Harvard. - I Boston?
Jeg vil være sammen med deg. Vi oppdrar barnet som vårt eget.
- Men jeg vil ikke dele deg med noen. - Ja. Jeg godtar betingelsene.
<DIV Style= "font-family: Arial;font-size: 12pt; font-weight: normal; font-style: normal; color: ♪FFFFFF; text-align: center;"> DET STORE SLAGET
Få den hit.
Ta den kniven.
- Sersjant? - Ja, sir.
Min far ga meg feltflasken på 21-årsdagen min.
Jeg vil se hertugen av Cumberland drikke av den når dagen er over.
Dette er en avledning! Cumberland vil skremme oss.
Om vi holder stand og tvinger dem til å komme hit...
- ...så tar vi dem. - Det er nå eller aldri.
Sir, gi dem ordre om å angripe mens vi ennå kan.
Hvor har du vært? Har du hygget deg med whisky?
Vær så god. Og Lallybroch-mennene har kommet seg trygt hjem.
Tenn på, karer! Langs hele linjen!
Ild! Ild!
Lever du?
Jamie, lever du?
- Jeg vet ikke... - Tyst.
Det er rødjakker her, og de tar livet av sårede.
- Kan du reise deg opp? - Nei.
- La meg være. - Du får ikke dø I søla.
Selv om du er en stabukk som ikke kan drikke.
- Jeg drikker deg under bordet. - Gi deg.
- Har vi virkelig råd til dette? - Vi strekker oss litt.
Du ville ha et skikkelig hjem.
Dette er virkelig det.
- Vi to får god plass. - Snart er vi tre.
Ja.
- Professorens arbeidsrom? - Kanskje det.
Arbeidsrommet kan være der husets frue vil ha det.
Husets frue vil ha det her.
Kjøkkenet, der husets frue slenger sammen gode middager...
- "Slenger sammen"? - De sier det I USA.
"Jeg slenger sammen litt mat."
"Ikke forvent deg for mye, partner." Jeg er ute av trening for tiden.
Hei. Jeg vil like alt du lager.
Jesus H. Roosevelt Kristus!
- Trenger du hjelp? - Nei, det går bra.
Det er ikke noe problem.
Ta den. Jeg husker da jeg fikk min første.
Jeg fikk vondt I ryggen, og min late mann løftet aldri en finger.
- Jeg klarer meg. - Ja, men du kan få hjelp.
- Millie Nelson. - Claire Randall.
- Hvor lærte du deg dette? - Min onkel lagde mat på bålet.
Det virker skittent, med aske og sot.
Det gir maten en god røyksmak.
Mannen din liker det sikkert.
Ja, jeg håper det.
Så det kommer uventet? Liker han å bli overrasket?
- Egentlig ikke. - Du er modigere enn meg.
Overrasker jeg Jerry med noe annet enn gryte, kjøttpudding, -
- stuede bønner og kål, vil han få hjerteinfarkt.
Kanskje jeg skal gjøre det.
Jeg tror at Frank vil sette pris på å få noe annet.
Han er meget progressive, og har et åpent sinn.
Jerry, som jeg faktisk elsker, -
- er som alle menn. De ønsker ikke at konene skal gjøre noe spesielt.
De lager mat, rengjør, oppdrar barna og gjør seg fin for sjefen.
Du er heldig. Du finner ikke en annen mann som Frank.
Langsomt.
Skal vi forsøke å løpe ut herfra?
Vi kan ikke løpe noe sted. Han kan knapt stå oppreist.
Om du kan gå, Rupert, så gjør det. Men jeg venter her.
Nei, jeg blir værende.
Det kryr fortsatt av briter der ute.
Ja. Selv de som rømte I går har ikke kommet så langt.
De britiske troppene marsjerer fort. De tar raskt denne forfalne gjengen.
- Claire, vi drar om 20 minutter. - Jeg er på vei, Frank.
"Du må være fin for sjefen."
Trumans vei til presidentembetet var et historisk uhell.
En vits som skulle ydmyke USA da de nådde makttoppen etter krigen.
Siden den sørgelige dagen da han overtok regjeringen, -
-hadde "kremmeren fra Missouri"-
- vist seg uegnet til å etterfølge Washington, Jefferson og Lincoln.
Vi er begge nyankomne her, -
- men jeg vil ikke utelukke demokratenes kandidat ennå.
Du er alene om å mene det, professor.
Mediene er enige om at han vil tape I november.
Jeg foretrekker ham fremfor president Thomas Dewey.
I forrige uke leste jeg at presidenten har stor støtte.
- Hva behager? - Det var en spalte I The Globe -
- som spådde at presidenten vinner om han angriper Kongressen.
Mr. Dewey kommer bare med tomme ord.
En spalte I The Globe...
Professor Randall, du må følge med på hva din kone leser.
Snart vil hun argumentere for kvinnelige jusstudenter ved Harvard.
Kvinner har kunnet studere medisin på Harvard I tre år.
En gave til Eleanor Roosevelt og hennes bande av opprørere.
Jentene klarer knapt studiet.
Erfaringene våre tilsier at få kvinner lykkes som leger.
Dekan Jackson, min kone var feltsykepleier...
- ...i hæren under krigen. - Jaså?
Det var patriotisk, Mrs. Randall, å hjelpe til I krisetider.
Du vil nok gjenoppta viktigere -
- og mer huslige oppgaver for en kvinne etter krigen.
- Ja. Jeg er meget tilfreds. - Selvsagt.
Enhver kvinne ville være det med tanke på ekteskapelig lykke.
Har du sett på utkastet til vårseminaret for rosekrigene?
Professor Holloway tar med for mye...
Går det bra?
- Du er så stille. - Det går greit.
- Murtagh. Murtagh? - Ja.
- Hva skjedde med Murtagh? - Jeg vet ikke.
- Noe nytt om Murtagh F. Fraser? - Han forsvant under slaget.
Jeg håper at han allerede er død.
- Menig! Dere sjekker baksiden! - Med det samme, sir.
Herregud.
- Jeg er Lord Melton. - Rupert MacKenzie, av Leoch.
- Fra hæren til kong Jakob. - Som jeg antok.
Hertugen av Cumberland har beordret meg til-
- å henrette alle som har gjort opprør.
Er noen uskyldige I forræderi?
Nei, vi er forrædere alle sammen.
- Vil dere henge oss? - Dere blir skutt, som soldater.
Takk, min herre.
Dere får en time på dere.
Om dere trenger materialer til å skrive et brev, -
-så vil funksjonæren hjelpe dere.
Etter åtte år med rasjoner-
- kunne jeg våkne til duften av egg og bacon resten av livet.
Dette er siste rest av baconet. Jeg drar til markedet senere.
- Har du sovet godt? - Det er vanskelig å slappe av nå.
Jeg ordner det.
- Som sagt, disse er avskyelige. - Slik drikkes det her.
Det lukter ikke engang som te etter tiden I papirbleiene.
- Vi har kaffe også. - Hvorfor endre på noe så vellykket?
Te I en boks, ta en skje og ha det I kjelen.
- Er det så vanskelig? - Nei.
Jeg forstår ikke at amerikanerne er besatt av alt som er nytt.
Det er noe jeg liker ved dette landet.
Det er ungt, ivrig og ser alltid fremover.
- Jeg har tenkt på noe. - Kan du sende meg brødet?
- Jeg vil søke om statsborgerskap. - Mener du det?
Jeg har bodd overalt, og har aldri vært så knyttet til England.
Barnet vårt skal få et skikkelig hjem.
Barnet vårt.
Er du ikke knyttet til England? Kan du bare glemme arven din?
Hastings og Magna Carta, Drake og Marlborough.
Tudor, Stuart, Plantagenet. Jeg kjempet for disse tingene.
- Det er noe jeg ønsker meg. - Det trengs ikke.
Stillingen min gir oss oppholdstillatelse.
- Det handler ikke om det. - Nei.
Det gjør ikke det.
Det handler om det, en kone som ikke lar meg berøre henne.
Graviditeten holder meg unna.
- Du lukker deg helt inne. - Jeg er lei for det.
Ikke gå, Claire. Vi må takle dette som voksne.
- I motsetning til hva jeg har gjort? - Gi deg! Snakk med meg!
Hva skal jeg si? Hva er du ute etter?!
Når kommer du tilbake fra fortiden?
Jeg måtte forlate alt som var viktig for meg!
Men du snakker om gode gamle dager.
"Ikke snakk om fortiden." Det var avtalen.
- Jeg har holdt avtalen. - Nei, vi skulle oppdra barnet sammen.
Vårt barn. Det er ikke født ennå, men jeg får ikke røre deg.
Handler dette om sex?
Trenger du å knulle?
Det finnes jenter I Radcliffe som vil like aksenten din.
Det er ikke jeg som har knullet andre.
Jeg tvang deg ikke til dette, Claire, eller å bli med til Boston.
- Jeg tvinger deg ikke til å bli. - Jeg har aldri ment det.
Dra eller bli, men vær så snill, -
-gjør det du har lyst til.
Lad våpenet!
De må ikke dømmes etter samme standard som de andre.
De er bare guttunger og kan ikke holdes ansvarlige.
Hans nåde vil ikke gjøre noen unntak basert på alder.
Jeg beklager.
Ta dere sammen. Det er snart over. Opp med humøret.
Ok.
- Navn? - Giles McMartin.
Frederick MacBean.
Skal jeg skrive et brev for deg, Jamie? Noe til familien?
Nei, nei.
- Ikke gjør det. - Hva med din kone? Hva med Claire?
- Hun er borte. - Hvor tok hun veien?
Er det noen som vil være nestemann?
Ja.
- Jeg går nå, Jamie. - Vi treffes snart igjen.
Gordon Killick.
Godt at du er våken.
Jeg ville ikke ta farvel da du snorket og prompet.
Du snorker høyere enn noen andre.
Man skyldte alltid på meg, men det var Angus som snorket.
- Hva? - Det blir fint å se ham igjen.
Det blir fint å se dere sammen.
Jeg tilgir deg ikke for Dougal, men jeg hater deg heller ikke.
Herren vil dømme oss, og jeg stoler på Ham.
- Farvel, Jamie. - Lad våpenet!
- Hvem vil være nestemann? - Jeg.
Rupert Thomas Alexander MacKenzie.
Jeg vil holde et høyt tempo, så heng dere på.
Nestemann.
Kjære prest, jeg trenger din hjelp.
Jeg ønsker å undersøke en høylender fra 1700-tallet-
- som kjempet I slaget ved Culloden.
- Han het James Fraser. - Frank?
- Hva er det? - Vannet har gått.
Ok. Jeg kjører frem bilen.
Alle de sårede der ute er drept. De gjenværende må bæres ut.
- Korporalen velger ut bårebærere. - Ja, min herre.
- Skal de skytes liggende? - Sett dem opp.
Ingen skal skytes liggende, selv ikke forrædere.
Beklager, min herre.
De som ikke kan gå, bæres ut for å få deres straff.
- Vil noen være førstemann? - Ja, få det gjort.
- Navn? - James Alexander.
Malcolm MacKenzie Fraser -
- av Broch Tuarach.
Fraser?
- Kjent som "Røde Jamie"? - Fiendene har kalt meg det.
For Guds skyld.
- Vil noen være nestemann? - Ja.
Kjenner du navnet John Grey? Hør på meg!
Grey. John William Grey. Er det kjent for deg?
Hør her.
Du får enten skyte meg eller gå herfra.
Ved Corrieyairack. En gutt, på rundt 16.
- Du møtte ham I skogen. - Ja.
Han prøvde å drepe meg da jeg pisset.
Jeg brakk armen hans.
John Grey er broren min.
Du sparte livet hans, og han ga deg et løfte.
Stemmer det?
Ja, han lovte å drepe meg.
Du kan gjøre det for ham.
Han sto I gjeld til deg.
Skytestilling! Ild!
Min herre, dette er litt av en situasjon.
- Det avskummet er "Røde Jamie". - Han på løpesedlene?
Hans nåde vil sette pris på en berømt fange.
Man har ikke Charles Stuart, men kjente jakobitter vil hjelpe.
- Skal jeg gi beskjed? - Nei, han sparte min brors liv.
- Så vi står I æresgjeld til ham. - Jeg forstår.
- Så han kan ikke ofres. - Jeg kan ikke skyte ham.
- Ikke uten å bryte min brors løfte. - Jeg vil ikke si noe.
Kanskje vi kan skyte ham under et annet navn.
Skytestilling! Ild!
Det er mørkt om tre timer.
Fortsett med henrettelsene og finn en liten vogn med høy.
Velg en sjåfør som er diskré, en som kan bestikkes...
- ...og få dem hit. - Ja, min herre.
- Men hva med fangen? - Han klarer ikke å krabbe engang.
- Han kommer seg ikke noen vei. - Jeg vil bli skutt.
- Han fabulerer. - Han overlever neppe reisen.
Men da vil ikke jeg eller familien stå bak dødsfallet.
Ja. Hvor skal vi sende ham?
De tar seg god tid.
- Dette ordner seg. Pust. - Det går bra.
Dette er helt normalt.
Jeg er glad for at askebegeret ikke traff deg.
Du siktet godt, men refleksene reddet meg.
God kveld, jeg er dr. Thorne og vil være legen deres I kveld.
- Hvor er dr. Bell? - Han var ikke tilgjengelig.
Hold deg rolig og gjør som jeg sier. Det er ingen grunn til panikk.
- Jeg har ikke panikk. - Hvor lenge er det mellom riene?
- Vet ikke. - To-tre minutter.
- Første barn? - Ja.
Nei, jeg spontanaborterte for et år siden.
Riktig.
Det gjør dette vanskeligere, med større fare for mor og barn.
Din kone må føres til fødestuen, Mr. Randall.
Kyss henne, så overtar jeg herfra. Dette går bra.
- Beklager at jeg ikke sa det. - Det betyr ikke noe.
Men lov meg at du ikke kaster et askebeger mot legen.
Jeg kan ikke love noe.
- Jeg skulle gjerne ha vært med. - Nei, stol på meg.
- Jeg venter, selv om det tar tid. - Du må gå, Mr. Randall.
Fedrenes venterom ligger til venstre. Følg lukten av røyk og klamme føtter.
Claire, jeg elsker deg.
Du vil ikke kjenne noe, Mrs. Randall. Når du våkner, er du mor.
Nei, jeg vil ikke bedøves...
Pleier Watkins, vil du...? Alt ordner seg, Mrs. Randall.
- Ikke bekymre deg, lille venn. - Ikke si hva jeg skal gjøre.
Jeg kan selv velge hvordan barnet skal fødes.
- Å, hva var det? - Noe som beroliger deg.
God natt, Mrs. Randall. Vi tar hånd om dette.
Din drittsekk.
Jamie? Jamie!
- Hører du meg? - Kan du si noe?
- Er jeg død? - Du er hjemme I Lallybroch.
Lallybroch.
Det er utrolig at du er hjemme.
Hvor er barnet mitt?
- Hvor er barnet mitt? - Mrs. Randall, du er våken.
- Hvor er barnet mitt? Døde det? - Følg meg, Mr. Randall.
Claire. Claire.
Det går bra. Her kommer hun.
Her er hun. Ei lita jente.
- Alt er fint med henne. - Hun er helt perfekt, Claire.
- Du er så vakker. - Akkurat som moren hennes.
Frank.
- Jeg har vært så fæl. - Nei, glem det.
- Nå handler alt om dette. - Ja.
- Alt kommer til å gå bra.
Det ordner seg for oss. Det lover jeg.
- Dette kan bli en ny start. - Ja.
- For alle sammen. - Ja. Jeg elsker deg.
For en vakker, liten engel. Hvordan fikk hun rødt hår?
Til minne om Andy Thomson
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com