Tidligere: Vi var i Skotland på vores anden bryllupsrejse.
Jeg vidste, at det ikke var en drøm. Jeg befandt mig ikke i 1900-tallet.
Det var som at komme til en fremmed verden, man bare havde set i teleskop.
- Følger du efter mig? - Jeg er Dougals øjne.
- Du kan være en engelsk spion. - Geillis Duncan. Ses i salen i aften.
Han vil tage pigens straf.
Du behøver ikke være bange, så længe jeg er her med dig.
- Du bliver her som min gæst. - Fange, mener du.
Kun hvis du prøver at flygte.
Released on www.DanishBits.org
Jeg kontaktede oberst Halligan. Om en uge udstedes nye ordrer.
Det føles forkert. Ingen ændrer disse mænds ordrer.
- Hvorfor vil du ikke... - Jeg vil have min mand hjemme.
Men det går ikke lige nu.
Hvis vi udnytter systemet kan vi bare give op og begynde at tale tysk.
- Tænk nu rationelt. - Skat, det løser sig.
Jeg er sikker på, at jeg klarer mig. Stol på mig.
Stakkels den mand som kommer mellem dig og din stædighed.
Og det er den stædighed, som jeg elsker hos dig.
Alle mand stiger på.
Sidste advarsel. Alle mand stiger på.
Så er det nu.
Det føles bagvendt. Det burde være mig, som tager til fronten.
Velkommen til 1900-tallet.
- Tag ingen unødige risici. - Det lover jeg.
Jeg elsker dig.
Claire Beauchamp Randall, lov, du vender tilbage til mig.
Jeg lover det, Frank Randall.
- Du godeste. - Opkvikkende, ikke sandt?
Man bliver klar i hovedet.
- Jeg kan selv vaske mig og tage tøj på. - Jeg hjælper dig gerne.
Du har smuk hud.
Jeg har aldrig set en pige ældre end otte år med så frisk og fin hud.
Din næste mand kan føle sig lykkelig.
Hvad er der galt?
- Må jeg fortælle noget? - Selvfølgelig.
Det er angående min mand.
Han er ikke død.
- Er du flygtet? Var han ikke god? - Han er vidunderlig.
Men han er ikke født endnu.
Jeg forstår ikke.
Jeg er ført tilbage i tiden.
Jeg var på bryllupsrejse i 1945.
Det er 200 år frem i tiden. Det var Samhain-
- og jeg tog til stenene i Craigh na Dun. Kender De til dem?
Jeg har hørt mærkelige historier.
Da jeg rørte en af stenene begyndte verden at snurre rundt.
Da jeg vågnede op befandt jeg mig her - 1743.
Jeg er ingen engelsk spion.
Jeg er fra fremtiden.
Det er svært at forstå.
Jeg kan knap nok tro det selv.
Jeg ved ikke engang om jeg kan rejse frem til min egen tid.
- Jeg må tilbage til stenene. - Beder du om min hjælp?
- Tror De, at MacKenzies vil tro mig? - Måske.
Du er smuk og taler godt for dig, men nu ser jeg hvad du er.
- Vig fra mig, dæmon! - Nej, mrs. Fitz.
Jeg er en god kristen kvinde. Du skal ikke forbande mig. Heks!
Hundredevis fra MacKenzieklanen kommer snart her til samlingen.
Hører du, min pige?
Samlingen? Jeg ved ikke hvad det betyder.
Alle fra MacKenzieklanen kommer her og aflægger en ed for de andre.
Den seneste blev holdt for årtier siden da Colum blev herremand.
Godt at du kan klare de syge.
Jeg kan ikke tage hånd om alles lidelser.
Hvis du gør det godt, vil Colum være dig taknemlig.
Du vil stå godt. Det kan du stole på.
Hvis Colum og Dougal tog mig til nåde, ville de måske lade mig gå-
-og jeg kunne komme tilbage til Frank.
"For hovedpine: en næve tørret hestemøg."
At pleje klanmedlemmerne var den bedste måde at vinde deres tillid.
Men for at gøre dette måtte jeg anvende medicin fra 1900-tallet-
-med metoder fra 1700-tallet.
"Insekter."
Bænkebidere. Gud, min skaber!
Sammen med dueblod, myreæg-
- og kraniumpulver- fra hvem mon-
- var der nogle urter og ekstrakter som kunne være til nytte.
Det skal nok gå.
Det var vel ikke så slemt?
Mine vagter begyndte at være i køkkenet mens jeg tog hånd om patienter.
Jeg sagde til mig selv, at det var et godt tegn.
Et tegn på tillid, som de kunne føre videre til Dougal.
Jeg behøver hjælp til at komme af med noget medicin.
Hvorfor sidder I to fyldebøtter i mit køkken? Forsvind, hvis I ikke arbejder.
Vi følger ordrer og holder øje med hende.
I kigger bare dybt i glassene.
Det går nok, Shona.
Tag hjem og tag hånd om børnene.
Fortsæt arbejdet.
- Hvem var det? - Colums stuepige.
- Klarer hun sig? - Det gør hun med tiden.
Hendes dreng døde i går. Lille Lindsay MacNeill.
Hvad skete der? Hvorfor blev jeg ikke tilkaldt?
- Intet kunne hjælpe ham. - Han var i en kirke.
Hvor?
Ruinen af et gammelt kloster, som kaldes Den sorte kirke.
Tror De, at ruinerne slog ham ihjel?
Ikke ruinerne, dumme kvinde. Det var dæmonerne som hærger i ruinerne.
Stakkels barn. Han var en svagelig dreng og et let bytte for djævelen.
Brødrene MacKenzie ønsker at se Dem, mrs. Beauchamp.
- Har du aldrig hørt om en børste? - Stop, moster.
Min nevø Tammas Baxter. Lindsay MacNeill var som en bror for ham.
- MacKenzie venter. - Jeg kommer.
Medicinen står på trappen, I kan ikke undgå at se den.
Jeg ville ønske, at jeg kunne behandle Colum.
Det ville lindre hans smerter-
-og jeg ville stå godt hos ham.
Den er længere end en almindelig frakke.
De har ikke standardmål.
En unik frakke til en unik mand.
Jeg har hørt, at du er den bedste skrædder i højlandet.
- Du kommer direkte fra Edinburgh. - Tak, min herre.
Min kone er en MacKenzie og hun er altid glad for at komme hjem.
Har hendes slægt opmuntret dig...
- til at håne din herremand? - Håne?
- Skal en mandefrakke ikke gå til knæet? - Jo.
Bad jeg om noget andet?
Ikke direkte, men jeg tænkte...
At mine ben skal skjules? Bør jeg skamme mig over dem?
Det ville jeg aldrig driste mig til.
Herremand. Jeg beder Dem.
Sy en frakke med standardmål og kom her med den i morgen.
Selvfølgelig. Tak, herremand.
Tak.
Syr De også, mrs. Beauchamp?
Kun i kødet. Det vil blive sølle klædningsstykker.
Det drejer sig om en anden ting.
Davie Beaton plejede at massere mig. Det øger førligheden.
- Jeg håber, at De kan gøre det samme. - Selvfølgelig.
Hvad er der? Synes De som skrædderen, at mine ben er frastødende?
Nej, men jeg tror, at det gavner Dem mere-
- hvis jeg masserer nederst ved rygsøjlen.
Sig ikke, at min røv også er frastødende.
Fugtig varme er godt efter en massage.
- Er der vand og rene klæder? - Nej.
Min stuepige mistede sin søn i går. Hun har ikke været her i dag.
- Trist at høre om hendes søn. - Satans værk.
Tåbelige dreng. Han gik op til Den Sorte kirke.
Sommetider tænker jeg på hvad jeg har gjort-
- for at djævelen skal straffe mig så hårdt.
Er der ikke dæmoner i Oxfordshire?
Jo, men vi kalder dem skotter.
- Undskyld. Gjorde det ondt? - Nej. Tværtimod.
Det lindrer smerten betydeligt.
Skjalden Gwyllyn skal synge i aften før samlingen.
- Jeg inviterer Dem som min gæst. - Tak.
Min bror ser veltilpas ud i aften.
Han siger, at det er takket være Dem og Deres helbredende hænder.
Jeg er glad for, at jeg kan stå til tjeneste.
Katten, vi samlede op på vejen, har trukket kløerne til sig.
Charmerende beskrivelse.
Undskyld mig. Jeg ser bedre derfra.
- Jeg hedder Claire Beauchamp. - Laoghaire MacKenzie.
- Mr. MacTavish er stilfuld. - Ja.
Men det er ikke mig, han synes om.
Mænd ved sjældent hvad der er bedst for dem. Det må vi kvinder hjælpe dem med.
Laoghaire - mrs. Beauchamp.
Mr. MacTavish. Jeg sagde lige til miss MacKenzie, at hun er smuk i aften.
Hun er skøn.
Jeg forstår ikke et ord, men det er smukt.
- Har Gwyllyn været her længe? - I mange år.
Jeg var her et år da jeg var 16 år og da var han her.
Colum betaler ham godt.
Waliseren er velkommen alle steder.
- Jeg husker da du var her. - Gør du?
Du må have været syv, otte år. Jeg kan ikke have været så bemærkelsesværdig.
Jeg husker dig. Du var så... Husker du ikke mig fra dengang?
Nej, det tror jeg ikke.
Det lyder som en umulighed.
En 16-årig er for optaget af sig selv til at bemærke-
-nogle småunger.
- Er det Colums rhinskvin? - Den er god.
Jeg har drukket to, tre glas. Du kan få resten.
De fleste som drikker med Colum er fulde efter det andet glas.
- Prøver du at sige, at jeg er beruset? - Jeg er imponeret hvis du ikke er det.
Forbindingen har plaget mig i flere dage. Kan du hjælpe mig?
- Nu? - Ja.
Selvfølgelig.
Kan du tage det?
- Lad mig se på skulderen. - Jeg behøver ikke hjælp.
Jeg ville føre dig hertil, mens du stadig kan gå.
Tak. Jeg har nok drukket en anelse for meget.
Hvis det havde været ubekvemt, havde du selv fjernet forbindingen.
Det tør jeg ikke. Så får jeg bank.
- Jeg er healer og jeg bestemmer. - Det har jeg aldrig tvivlet på.
Du skulle bare have sagt det. Jeg kunne have fjernet den ved staldene.
Det kunne jeg ikke gøre foran Alec.
Arrene. Du ønsker ikke, at Alec skal vide, at du er blevet pisket.
Alec ved at jeg er blevet pisket, men han har ikke set arrene.
Det er værre at se det med sine egne øjne.
Det er privat.
Hvis Alec så arrene, vil han altid tænke på min ryg, når han ser mig.
- Har du intet imod, at jeg ser dem? - Nej.
Du lader mig vide at det gør dig ondt, uden at jeg får ondt af mig selv.
Nuvel... Nu må jeg gå.
Vent.
Lad mig se.
Det er helet fint uden problemer.
- Vi fjerner forbindingen om nogle dage. - Som du vil.
- Godnat, mr. MacTavish. - Godnat, mrs. Beauchamp.
Sidder du aldrig ned, kvinde? Jeg har knap fordøjet morgenmaden.
At gå er godt for fordøjelsen.
- Claire. - Dejligt, at du gør mig selskab.
Det vil jeg ikke gå glip af.
- Det bliver værre og værre. - Jeg blev træt af fader Bain.
Han vil udføre en exorcisme på Baxter-drengen.
Hvidtjørnebær. Det ser man sjældent så sent på årstiden.
- Sagde du exorcisme? - Tammas var også i Den sorte kirke.
- Nu er han også ramt. Vil du have? - Nej.
Hvad er der?
Tammas er mrs. Fitz' nevø.
Hvad mener du når du siger ramt? Er han syg?
Han er ikke syg. Han er besat.
- Tror du ikke, at man kan blive besat? - Gør du?
Jeg tror, at der er kræfter, som vi ikke kan forstå.
Som vi ikke kan se, høre og berøre.
Dæmoner, eller djævelen - det spiller ingen rolle hvad man kalder dem.
- Du tror vel på magiens magt? - Jeg har ikke tænkt så meget på det.
Har du oplevet ting, som ikke kan forklares?
Drengen kan være syg og ikke besat.
Og så kan du og jeg måske hjælpe ham.
Man tror at drengen er besat.
Han udgør en stor fare. Hverken du eller jeg bør gå nær ham.
Hvor skal du hen? Hallo?
Hvor skal du hen?
Colum ønsker ikke, at du blander dig i åndernes gøren.
Det er ikke noget for dig.
Jeg tænkte, at det kunne stoppe dig.
En præst har sagt, at mine helbredende evner er en gave fra Gud.
Min søster henter fader Bain.
- Hvorfor er han bundet? - Hvis han skulle blive voldelig.
- Dæmonerne, forstår du. - Jeg er her for at hjælpe dig.
Havde den anden dreng de samme symptomer?
Det havde han. Lindsay var svagere, så djævelen tog ham hurtigere.
Ingen feber, hvilket tydede på, at det nok ikke var en infektion.
- Er de andre børn syge? - Nej. De er friske.
Hjertet slog langsomt og pupillerne var små. Tegn på forgiftning.
Hvad har du spist?
Han har kun fået suppe. Det meste kom op igen.
- Kom ikke nær mig. - Han ser dæmonerne.
Han hallucinerer. Det er yderligere et symptom.
- Hjælp mig med rebene. - Gør det ikke.
Absolut ikke.
Hvordan kan du lukke en fremmed ind?
Mrs. Beauchamp er en dygtig healer. Hun kan måske hjælpe.
Han må slippes fri og få noget frisk luft ind.
Jeg tror, jeg kan hjælpe ham. Giv mig en chance.
Gør plads. Lad præsten gøre sit arbejde.
Føltes det køligt tæt på ham?
- Så er djævelen nærværende. - Ked af at måtte skuffe dig.
- Han talte vel i tunger? - Nej.
Jeg hørte at Lindsay skreg i fem...
Dovne svin. Vent her.
Jeg kunne sikkert undersøge drengen, når præsten var færdig med sit arbejde.
Men selv om jeg fandt ud af hvad der var galt med ham-
- kunne jeg nok ikke gøre noget med de knappe resurser jeg havde.
Godt. Du fulgte en mands ordrer for en gangs skyld. Af sted.
Din læbe ser opsvulmet ud, Jamie. Er du blevet sparket af en hest?
Ja, da jeg ikke kiggede.
Trist. Føl kan være farlige.
Lader Alec dig arbejde med føl?
- Hvad er det med dig? - Jeg bed mig i tungen.
- Klodsede idiot. - Jeg skal se om Alec behøver hjælp.
Hvis de driller ham med Laoghaire og hendes far eller Colum får nys om det-
- kan Jamie få mere end en blodig næse. - En kone, måske?
- Det er ikke den rette kone for ham. - Ikke?
Han behøver en kvinde, ikke en ung pige.
Laoghaire vil være en pige til hun bliver 50.
Jeg har levet længe nok til at kunne se forskellen.
Det har De også, fru.
Jeg skammede mig over, at jeg havde drillet Jamie.
Hvis jeg skal være ærlig, gjorde jeg det, fordi jeg var jaloux.
Ikke jaloux på Laoghaire, men på deres intimitet.
Jeg savnede min mand.
Mrs. Beauchamp?
- Er alt vel, mrs. Beauchamp? - Tak, jeg har det fint.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Vil De følge med til Geillis Duncan-
-og fylde lageret op før samlingen.
- Det vil jeg gerne gøre. - Jeg skal til byen i morgen tidlig.
Jeg tager Dem med til mrs. Duncan.
Du skal have pilebark. Det lindrer hovedpine efter whiskyen.
Er det dig der har sørget for mit pludselige, men tiltrængte besøg?
Som sagt er der meget her i verden, som ikke kan forklares.
- Jeg hørte, at du besøgte Baxters. - Jeg fik set fader Bains i arbejde.
- Hvilket syn. - Lykkedes exorcismen?
Jeg ved det ikke. Jeg gik før det var færdigt.
Hvis Tammas var mit barn, ville jeg ikke overlade ham til den mand.
Hold dig væk fra ham. Der er ingen nåde i hans bibel eller hjerte.
Han tror, at alle kvinder siden Evas tid er fristerinder-
- som dagligt må have bank for at holde djævelen væk.
Sommetider føler jeg mig virkelig som en fremmed her.
Det kan ikke være let, at være engelsk her.
Hvis det var det du mente.
Hvad sker der?
Drengen har sikkert stjålet noget.
Det plejer at være Tanners drenge.
Arthur skal bestemme hans straf.
Hvis han har en god dag slipper han med nogle piskeslag-
- men eftersom han oftest har forstoppelse eller er oppustet-
- kommer drengen sikkert til at miste hånden.
For tyveri? Forfærdeligt.
Jeg behøver lidt pebermynte, kære du.
Jeg kan ikke udmåle straf med en oprørt mave.
Har De ikke bestemt drengens straf endnu?
- Claire Beauchamp, gæst på slottet. - Jeg forstår.
Tak, kære du.
Det virker allerede.
- Jeg ved ikke hvilke beviser der er... - Han har tilstået.
Han stjal to havrebrød fra sin arbejdsgiver.
Fader Bain ønsker, at hans hånd skal ryge. Det vil redde hans sjæl.
Han er bare et barn. De kan ikke lemlæste ham for lidt brød.
Jaså?
Arthur.
Tænk, hvis vi var blevet velsignede.
Hvordan ville du have det, hvis din søn skulle behandles sådan?
Det var sulten, som fik drengen til at stjæle.
Kan du ikke prøve-
- at være barmhjertig og skåne ham?
Du er så godhjertet.
Jeg kan ikke slippe ham fri, eftersom han har tilstået.
Men det kan række med en time i gabestokken-
-og et fastsømmet øre.
Det er dig, der er godhjertet.
Jeg har truffet en beslutning, fader Bain. Retfærdigheden skal ske fyldest.
Det var nemt. Manden ved ikke, når han bliver udsat for list.
Hvad betyder det, et fastsømmet øre?
- Fastsømmet til hvad? - Gabestokken, selvfølgelig.
Bedre end at miste en hånd.
Du skal sone din forbrydelse.
Nu skal vi forberede urterne.
Så går vi nedenunder og drikker et glas portvin-
- og fortæller hinanden vores hemmeligheder.
Du forvirrer mig lidt.
Som om man ikke har gabestokke og straffe hvor du kommer fra.
Det er anderledes der.
I Oxfordshire? Jeg vidste ikke, at det var så anderledes.
Ikke bare der. Jeg havde en usædvanlig opvækst og boede mange steder.
Virkelig? Fortæl.
Jeg vil gerne høre.
- Hvad er der? - Herinde.
- Mrs. Duncan og mrs. Beauchamp. - Mr. MacTavish.
Dougal skulle tilbage. Jeg skulle hente dig. Jeg tog din overfrakke med.
Mrs. Beauchamp skulle lige til at fortælle om sin usædvanlige opvækst.
Det er sikkert interessant. Tag et glas portvin og gør os selskab.
Vi har ikke tid. Hvis vi ikke skynder os, får vi ingen middag.
Tak for din gæstfrihed og for disse.
- Det må vi gøre igen. - Selvfølgelig.
Snart.
Hvor længe skal han sidde der?
Han må gå når han vil. Timen er gået.
Han har ikke modet til at flå øret væk.
- Skal han flå sig fri? - Ja.
Han er nervøs, men han har nok snart samlet mod.
Jeg tror, at du har ganske stærke fingre.
Nu er du i knibe, hvad?
Det er ikke så slemt.
Et ryk med hovedet og så er det overstået.
- Skal jeg hjælpe dig? - Nej.
Løb hjem.
Hun klarer sig. Hun besvimer når hun ser blod.
Tak. Jeg ved, at du tog en risiko.
Jeg kan ikke være mindre modig end en lille engelsk pige.
Er du villig til at hjælpe mig igen? Kender du Den Sorte kirke?
Det er så fredfyldt. Det er slet ikke hvad jeg forventede.
De siger, at Satan er klog.
Han ville aldrig fange sjæle, hvis han lagde fælder i sump og gange.
Tror du virkelig, at der bor dæmoner her?
Lindsay og Tammas er ikke de eneste-
- som er blevet syge eller er døde efter et besøg her.
At besøge Den sorte kirke-
- og overleve, er en måde at bevise sin mandighed. Jeg har selv gjort det.
Jeg klarede mig fint, men min fætter var syg i en uge.
Tror du, at dæmoner stod bag?
Jeg er en skolet mand, hvis jeg skal sige det selv.
Jeg er ikke så højt uddannet som dig-
- men jeg havde en huslærer. Han var dygtig.
Han lærte mig latin og græsk.
Ikke børnehistorier om elver, djævle og søuhyrer.
Men jeg er også født og opvokset i højlandet.
Jeg vil ikke udfordre skæbnen ved at ignorere djævelen.
Hvad gjorde du som dreng, da du var her og beviste din mandighed?
Ikke meget. Løb rundt og klatrede på murene.
Man pissede på stenene for at gøre djævlen sur.
Var man heldig, fandt man bær eller ramsløg.
- Spiste du ramsløg? - Ja.
Kan du vise mig det?
Jeg syntes ikke om smagen, men det gjorde andre.
Det er ikke ramsløg. Det er Convallaria majalis - liljekonval.
Liljekonval? Den har jeg aldrig hørt om.
Den kommer ikke fra Skotland.
Var munkene, som byggede stedet, fra Tyskland?
Tyskland?
- Preussen, mener jeg. - Ja.
Selvfølgelig.
Det stakkels barn er næsten gået bort.
Satan har indtaget hans krop. Fader Bain prøver at redde hans sjæl.
Jeg kan nok redde hans liv. Lindsay og Tammas spiste nok det her.
Det er liljekonval, men ligner ramsløg. Den er giftig.
Jeg kan give Tammas modgift, men det skal gøres nu.
- Blasfemi. - Det er ikke blasfemi.
Jeg er Herrens discipel. De kan ikke uddrive dæmonen.
- Forlad straks huset. - Drengen er forgiftet, ikke besat.
- Tager jeg ikke hånd om ham, dør han. - Lad hende komme til, fader.
Jeg tager ikke imod ordrer fra en kvinde.
Drengen er Satans slave og skal renses-
- ellers bliver hans sjæl fordømt for evigt.
Det her er min søsters hus-
-og min fars før det.
Vi bestemmer hvad der sker i dette hus.
Tag dig af drengen.
Jeg kan lugte helvede.
Det er et afkog af belladonna.
Hvis det virkede ville pulsen normaliseres, blodtrykket sænkes-
- og han skulle vågne inden for et øjeblik.
Hvis jeg havde taget fejl omkring dosen eller giften han havde fået-
-ville drengen få kramper og dø.
Tammas.
- Mor. - Min dreng er kommet tilbage.
- Det er et mirakel, fader. - Gud velsigne dig.
Satan kan holde Gud for nar, men Gud får altid det sidste ord.
Det kan jeg love.
Fader Bain ville hellere have, at drengen døde, end at jeg reddede ham.
Det tvivler jeg ikke på.
Hans tro giver hans liv mening.
Han har intet tilbage, hvis man tager det fra ham.
Er det anderledes hvor du kommer fra?
Ikke hvad det angår.
Mrs. Fitz kalder dig nu for Mirakelkvinden.
Du godeste.
Jeg håber, at jeg har vundet Colums tillid.
Han tager æren for, at have fået dig hertil som healer.
Han ønsker nok ikke, at du tager herfra.
Jeg kommer aldrig herfra.
Jeg blev på mit værelse.
Jeg ville ikke opleve den blanding af beundring og mistænksomhed-
-som fulgte mig overalt.
Det gjorde mig endnu mere bevidst om min håbløse situation.
Jeg havde udrettet hvad der kaldes et mirakel.
I stedet for at jeg kunne tage væk, blev jeg knyttet mere til stedet.
Selv om jeg kom herfra og fandt tilbage til stenene-
- var der ingen garanti for at det ville virke igen, hvad det nu end var.
Og selv om det virkede, var der ingen garanti for, at jeg kom hjem.
Jeg kunne blive sendt tilbage til middelalderen eller romerriget.
Det som fik mig ud fra værelset var Callums rhinskvin.
Kom her. Så du ikke, at jeg vinkede? Jeg var tæt på at skade armen igen.
Forhold dig helt stille, ellers stener de os måske.
Den handler om en mand som er ude sent en aften til Samhain-
-da han hører en kvinde synge klagende.
Jeg er en kvinde fra Balnain.
Mennesker har stjålet mig om og om igen.
Stenene ser ud til at sige: "Jeg stod på højen da vinden tiltog."
"Lyden af torden rullede over landet."
"Jeg lagde hænderne på den største sten og rejste til et andet land"-
- "hvor jeg levede en tid blandt fremmede, som blev elskere og venner."
"Men en dag så jeg månen og vinden tiltog endnu en gang."
"Jeg rørte stenene og rejste tilbage til mit eget land"-
- "og genså den mand jeg havde efterladt."
Kom hun tilbage ved hjælp af stenene?
Det gjorde hun. Det gør de altid.
Det var et eventyr og skal ikke tages alvorligt.
Men halvdelen af det som Gwyllyn sang om, var sket for mig.
Hvorfor skulle resten ikke være sandt?
Den del hvor kvinden vender hjem.
Hvad sagde Geillis?
Der er meget her i verden, som ikke kan forklares.
Mit hjerte føltes lettere og da vidste jeg-
- at jeg ikke kunne vente på tilladelse eller hjælp.
Jeg må flygte fra Leochslottet og nå hen til stenene så hurtigt som muligt.
Koste hvad det ville.
Ripped by DBRETAiL