Folk forsvinder hele tiden.
Unge piger løber hjemmefra.
Børn kommer bort fra deres forældre og findes aldrig igen.
Husmødre tager madpengene og en taxa til togstationen.
De fleste findes til sidst.
Forsvinding har, trods alt, en forklaring.
Oftest.
Man husker mærkelige ting.
Visse billeder og følelser bliver hos en år efter år.
Som det øjeblik da jeg indså, at jeg aldrig havde ejet en vase.
At jeg aldrig havde boet længe nok samme sted til at eje en.
I det øjeblik ville jeg mere end noget andet eje en vase som var min egen.
Det var en tirsdag eftermiddag. Seks måneder efter krigens slutning.
- Åh gud! - Hold ham. Hører I?
Stopper jeg ikke blødningen, dør han.
Du klarer det, Jackie.
Pas på.
Vi tager over nu.
Skalpel.
Hørte du, Claire? Det er endelig forbi.
På en måde blegnede 8. maj 1945-
- som betød slutningen på den blodigste og værste krig i historien-
- mere og mere i mit sind som dagene gik.
Men jeg husker stadig alle detaljer fra den dag, jeg så mit ønskeliv i vinduet.
Sommetider tænker jeg på hvad der var sket, hvis jeg havde købt vasen.
Ville det have forandret tingene? Ville jeg have været lykkelig?
Hvem ved?
Men så meget ved jeg: Trods al smerten, død og hjertesorg-
-ville jeg have truffet samme valg.
Released on www.DanishBits.org
Vi var i Skotland på vores anden bryllupsrejse.
Det var hvad Frank kaldte det.
Vi fejrede at krigsårene var forbi og begyndelsen på vores nye liv.
Men det var mere end det. Vi følte nok begge to, at en ferie-
- var en belejlig måde at lære hinanden at kende igen efter fem år adskilt.
- Hvad tror du, det er? - Du godeste. Det er blod.
- Er du sikker? - Jeg har vist set rigeligt med blod.
Der er tilsvarende stænk på huset ved siden af.
Der er to mere derovre.
Vi er omringet af huse, som er mærket med blod.
Farao har måske fornægtet Moses og døden hærger i Inverness' gader.
- Kun dem med lammeblod på døren skånes. - Måske tager du ikke helt fejl.
Det kan være en form for ritual, men jeg tror det er hedensk.
Jeg vidste ikke, at den slags fandtes her.
Intet sted er så præget af magi og overtro som det skotske højland.
- Skal vi? - Efter dig.
Blodet kommer fra en sort hanekylling.
Det er en gammel sædvane, at hædre Sankt Odhran på denne tid.
- Han blev helgen i 700-tallet? - De kan Deres historie.
Min mand er historiker og kan holde foredrag i timevis, hvis han opmuntres.
Næppe. Højlandsfolklore er ikke min specialitet.
Findes der ikke en talemåde, som forbindes med Sankt Odhran?
"Jorden kom over Odhrans øjne."
- Han begravedes levende, frivilligt. - Dejligt.
- Er De professor, mr. Randall? - Snart.
Han begynder på Oxford om to uger.
Så det her er sidste feriedage inden arbejdet begynder?
De har valgt en god tid at komme. Snart er det Samhain.
- Er det gælisk for Halloween? - Halloween kommer fra Samhain.
Kirken tog ofte hedenske højtider og omdøbte dem.
Samhain blev Halloween og Yule blev jul, og så videre.
De er begge velkomne til festivalen. Spøgelser slippes løs i festdagene.
De vil vandre omkring. Frie til at gøre godt eller ondt.
Klart. Hvad ville Halloween, Samhain, være uden gode spøgelseshistorier?
Dem har vi masser af. Jeg skal vise Dem værelset.
Før krigen var vi uadskillelige-
- men i de følgende fem år så vi hinanden i sammenlagt 10 dage.
Det er ikke uden charme.
Bedre end et militærtelt og en feltseng i mudderet.
Da krigen sluttede, troede vi, at alting ville blive som før-
-men det blev det ikke.
Du godeste. Ikke meget ægteskabeligt privatliv.
- Tror du det kan høres? - Mrs. Baird vil nok...
kunne tage bestik af forsøg på at starte familie.
Dovenkrop.
Dit slægtstræ får ikke flere grene, hvis du ikke anstrenger dig.
Siger du det?
- Hvad laver du? - Kom nu.
Hvad skal jeg stille op med Dem, mrs. Randall?
En af de ting jeg prøvede at huske på, da jeg lå i min feltseng-
-var lyden af min mands latter.
Det lykkedes aldrig.
Jeg hørte den ikke, selv om jeg havde hørt den millioner af gange før.
- Underligt. - Jeg ved det.
Jeg plejede at tegne det her.
- Min hånd? - Linjerne.
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg husker tydeligt dette mønster.
Jeg tegnede kruseduller overalt.
En brigadegeneral skældte mig ud-
- fordi jeg tegnede på en rapport til ministeren.
Claire.
- Lykkelig? - Ja.
Franks historieinteresse var endnu en grund til, at vi valgte højlandet.
Ser du deroppe? Det er Cocknammon Rock.
I 1600- og 1700-tallet patruljerede den britiske hær der-
-og ventede på skotske rebeller.
Man har kontrol over alt i alle retninger. Perfekt til et baghold.
Det var fint med mig. Jeg voksede op hos min onkel efter mine forældes død.
Onkel Lamb var arkæolog. Jeg tilbragte mange ungdomsår-
- i støvede ruiner og ved udgravninger rundt om i verden.
Jeg lærte at grave latriner og koge vand-
- og andre upassende ting for en fornem, ung dame.
- Onkel. - Åh ja, godt tænkt.
Franks nye passion var slægtsforskning. Hans egen slægt.
Min var botanik. Jeg var interesseret i planteanvendelse til medicinske formål.
Slottet Leoch var Mackenzieklanens hjem-
-frem til midten af 1800-tallet.
Vi tager et kig.
Ved at begrave sig i den fjerne fortid-
- kunne Frank flygte fra det, som lige var sket.
Mens jeg var i hæren var Frank i efterretningstjenesten i London-
- og styrede spioner og hemmelige missioner.
- Det her kan have været køkkenet. - Virkelig?
Det var sikkert et arnested.
Ja.
Mærkeligt. Jeg har ingen beviser for, at min forfader var her-
-men han opererede heromkring.
Det er muligt, at han gik i disse rum.
Han havde sendt dusinvis af mænd bag fjendens linjer på missioner.
De fleste kom aldrig tilbage.
Han talte ikke ofte om det, men jeg vidste, at det tyngede ham.
Den kan ikke åbnes.
Kom så. Tre, to, en.
Hvad kan det have været brugt til?
Uden ordentligt lys og ventilation var det nok slotseremittens rum.
Måske en trold eller to.
Jeg tror ikke, at trolde bor i par. De er ensomme væsener.
Synd.
Alt det her uden nogen at dele det med.
- Du bliver beskidt. - Du kan vaske mig.
Så, mrs. Randall, har De efterladt undertøjet hjemme?
- Jeg har fundet ham. - Lad mig se.
- Er det Walter? - Nej, Jonathan Wolverton Randall.
Kaptajn ved dragonregimentet i den britiske hær og din forfader.
Også kendt som Black Jack.
Et øgenavn han nok fik, da han var udstationeret her omkring 1740.
Pastoren har fundet nogle breve, hvor kaptajnens navn nævnes.
Spændende. Godt at se, at dit detektivarbejde giver resultat.
Jeg var begyndt at undre mig.
Black Jack var kommandør for garnisonen på Fort William i fire år.
Han har vist brugt en del tid på, at chikanere landsbyboerne i kronens navn.
Det var han næppe ene om.
Englændere var meget upopulære i højlandet i 1700-tallet.
Åbenbart også i 1900-tallet. Bartenderen kaldte os "Sassenachs".
Håber, I ikke tog det ilde op.
Det betyder bare "englænder" eller i værste fald "fremmed".
Jeg kommer med forfriskninger. Jeg tog kun to kopper med.
Mrs. Randall vil måske gøre mig selskab i køkkenet.
Selvfølgelig. Tak.
Vi ses.
Det er længe siden, jeg har fået en god kopp oolong-te.
Jeg kunne ikke få den under krigen.
Det er bedst at spå i. Det var svært med Earl Grey.
Bladene falder fra hinanden så hurtigt, at det var svært at tyde.
- Så De spår i teblade? - Som min bedstemor lærte mig.
Og hendes bedstemor lærte hende. Drik op, så må vi se hvad vi har.
Nå? Vil jeg møde en høj, mørk fremmed og rejse over havet?
Måske. Eller måske ikke.
Alt er modsigelsesfyldt. Et buet blad tyder på en rejse-
- men det krydses af et ødelagt blad, som betyder at De bliver.
Der er fremmede der, flere af dem.
Og en er Deres mand, hvis jeg tyder bladene rigtigt.
Må jeg se Deres hånd?
Mærkeligt. De fleste håndflader ligner hinanden. Der er et mønster.
Men dette mønster har jeg aldrig set før.
Men den stærke tommel tyder på, at De er stædig og har en stærk vilje.
Det her er Deres venusbjerg.
Hos en mand betyder det, at han kan lide piger-
- men det er anderledes hos en kvinde. Deres mand vil ikke forlade Deres seng.
Deres livslinje er brudt og inddelt i små dele.
Ægteskabslinjen er delt, hvilket betyder to ægteskaber.
De fleste delte linjer er brudte.
Deres er... forgrenet.
Jeg tror, at Deres forfader havde en beskytter.
En magtfuld mand som kunne beskytte ham mod sine overordnede.
Det må have været en, som var højt oppe i hierarkiet.
- Hertugen af Sandringham. - Hertugen af Sandringham?
Var Sandringham ikke selv mistænkt for at være jakobit?
Jeg tror, De har ret. Og hertugen døde under mystiske omstændigheder...
Ikke sådan. Flyt dig, inden du forvolder skade.
- Endelig sker der noget. - Godt, men jeg vil gå nu.
- Allerede? - Jeg vil tage et bad.
Jeg håber, at De gør os selskab til Samhain i morgen aften.
Den hedenske festival? De forbløffer mig.
Jeg kan godt lide spøgelseshistorier lige så meget som alle andre.
Tag dig god tid, men kom hjem før stormen bryder løs.
Jeg har aldrig været overtroisk og jeg var kun katolik af navn.
Men følelsen af at mrs. Grahams ord var en profeti blev hos mig.
Krigen havde lært mig at nyde nuet eftersom morgendagen var uvis.
Det jeg ikke vidste dengang-
- var at morgendagen skulle vise sig at være mindre vigtig end gårsdagen.
For guds skyld.
Undskyld, behøver De hjælp?
Jeg havde tænkt mig at tænde alle lys inden du kom tilbage.
Hvad er der, skat?
Frank?
Du ser ud som om du har set et spøgelse.
Jeg er ikke så sikker på, at jeg ikke har det.
Da han gik forbi burde jeg have mærket, at han strejfede mig-
-men det gjorde jeg ikke.
Da jeg vendte mig om for at sige noget, var han væk. Han forsvandt bare.
Det løb mig koldt ned ad ryggen.
Plejede du mange skotter under krigen?
Ja, ganske mange.
En var speciel. Han spillede sækkepibe i 3. Seaforths.
Han var hunderæd for sprøjter. Han var...
Godt.
Hvor vil du egentlig hen med det, Frank?
Da jeg så manden stirre op mod dig-
- tænkte jeg, at det var en som du plejede og som leder efter dig.
For at genoptage kontakten.
Genoptage kontakten?
Det er ikke usædvanligt og jeg forstår hvis du har søgt trøst.
Spørger du, om jeg har været utro?
- Claire... - Er det hvad du tror om mig?
Nej, jeg mente bare, at selv hvis du havde været det-
- ville det ikke forandre noget. Jeg elsker dig og vil altid gøre det.
Tilgiv mig.
Selvfølgelig.
Sex blev vores måde at finde tilbage til hinanden på.
Der kunne vi altid mødes.
Hvilke forhindringer vi end mødte om dagen eller natten-
- kunne vi altid finde hinanden i sengen igen.
Så længe vi kunne det, havde jeg troen på, at alt ville gå godt.
Det minder mig om, at jeg burde stille vækkeuret.
Intet vækkeur på denne rejse.
- Jeg vil se heksene. - Skal jeg virkelig spørge?
Der skal være en ring med sten på en høj uden for byen.
En gruppe herfra udfører ritualer der.
De er egentlig ikke hekse, men druider.
- Desværre er de nok ikke djævledyrkere. - Synd.
- Der er intet jeg hellere ville. - Løgner.
- Hvor skal vi betragte spektaklet? - Et sted som hedder Craig na Dun.
Ifølge lokal folklore-
- blev stenene båret hertil fra Afrika af keltiske kæmper.
- Tænk, at kelter rejste til Afrika. - Kun kæmperne.
- Er det Inverness? - Det må det være.
Der kommer nogen.
- Er det mrs. Graham? - Jeg tror det.
Pastorens husholderske er en heks.
Ikke heks, druid.
De burde have set latterlige ud og det gjorde de måske også.
De gik rundt i cirkler på en høj. Men hårene rejste sig i nakken på mig.
En lille stemme i mig advarede mig. Jeg burde ikke være her.
Jeg var en uvelkommen tilskuer til noget ældgammelt og kraftfuldt.
Jeg glemte noget. Jeg kommer straks.
Der kommer nogen.
Så hun dig?
Vi går.
- Hvad laver du? - Leder efter den plante.
- Det kan have været forglemmigej. - Gå tilbage og pluk den.
Jeg overvejer det. Vil du tage med?
Det ville jeg gerne, men jeg skal møde pastoren.
Han fandt en kasse med kvitteringer fra Black Jacks kvartermester.
- Det lyder fantastisk spændende. - Du håner mig.
- Aldrig. Skal vi spise middag senere? - Ja.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig.
Kom her.
En gang da jeg rejste om natten faldt jeg i søvn i en bil.
Lyden og bevægelsen gav mig en følelse af fredfyldt vægtløshed.
Så kørte føreren for hurtigt over en bro. Jeg så verden snurre udenfor-
- og mærkede hvordan vi faldt med høj hastighed.
Bedre kan jeg ikke beskrive det, jeg har oplevet.
Men det er slet ikke dækkende.
Hvad...
Stillet over for det umulige forsøger hjernen at gribe efter det logiske.
Jeg var måske havnet i en filmindspilning af et kostumedrama.
Men der var ingen logisk forklaring på, at skuespillerne skød med skarpt.
Frank?
Hvad fanden laver du?
- Du er ikke Frank. - Nej, frue.
Hvem i helvede er du?
Jonathan Randall. Kaptajn i kongens 8. dragonregiment.
Til Deres tjeneste.
- Hvem er De? - Min mand venter på mig.
- Han kommer snart og leder. - Hvad hedder han?
- Frank.
- Frank hvad? - Frank Beauchamp. Han er lærer.
En fornøjelse at mødes, lærerens kone, mrs. Frank Beauchamp.
Tror du, at jeg er dum? Fortæl hvem De er og hvad De laver her.
- Min tålmodighed er ikke uendelig. - Slip mig, din skiderik.
En dames tale, men en hores sprog.
Jeg vælger horen.
- Druide! - Hvad?
Druide!
Hvem er du? Hvor skal vi hen?
Herovre.
Tag dine mænd med.
Jeg ønskede, at det var en drøm, men vidste, at det ikke var det.
Min redningsmand stank for meget-
- til at kunne indgå i mine drømme.
Lad mig se på dig.
- Jeg tror, at du kan se mig nu. - Hvad hedder du?
Jeg ville fortsætte med at bruge mit pigenavn.
Hvis de skulle begære løsepenge, ville jeg ikke føre dem til Frank.
- Claire Beauchamp. - Claire Beauchamp.
- Det stemmer. Hvad fanden tror I... - Du sagde, at du fandt hende.
Hun talte med en vis kaptajn, som vi er bekendt med.
Der var uenighed om hvorvidt damen var en hore eller ej.
- Hvad er damens svar? - Det er jeg ikke.
- Vi kan afprøve det. - Jeg tillader ikke voldtægt.
Vi har heller ikke tid til det.
Jeg ved ikke hvad eller hvem hun er, men jeg tror ikke, hun er en hore.
Vi finder ud af det senere. Vi skal nå langt i nat.
- Først må vi gøre noget ved Jamie. - Flugt var alt jeg tænkte på.
Men jeg vidste ikke hvor jeg var. Jeg ville aldrig kunne finde til Inverness.
Stakkels fyr. Du kan ikke ride i den tilstand, vel?
Jeg kan ikke håndtere en hest.
- Jeg efterlader ham ikke. - Jeg må sætte skulderen på plads.
Det klogeste havde været at sænke blikket, holde mund-
- og vente på eftersøgningsholdet, som Frank måtte have sendt ud.
Her, knægt.
Stop. Flyt jer.
I brækker hans arm, hvis I gør sådan.
Overarmsknoglen må være i rette position inden den kan sættes på plads.
Hold ham fast.
Det her er det værste.
- Det gør ikke ondt længere. - Du vil være øm i en uge.
Du behøver en slynge.
- Hent et tøjstykke eller et bælte. - "Hent". Hørte I det?
Giv hende dit bælte.
- Du må have gjort det før. - Jeg er sygeplejerske.
Ikke en amme.
Bevæg den ikke i nogle dage. Pas på når du begynder at bruge den.
Stop straks, hvis det gør ondt.
Og brug varme omslag dagligt.
- Hvordan føles det? - Bedre. Tak.
- Kan du ride? - Ja.
Godt. Vi tager af sted.
Hvor er byen? Man burde kunne se den herfra.
Inverness? Du ser på den.
Der var intet elektrisk lys så langt øjet rakte.
Selv om min logiske sans kæmpede imod-
- vidste jeg i hjertet, at jeg ikke længere var i 1900-tallet.
Sæt dig op. Hold dig tæt på os andre.
Hvis du forsøger noget, skærer jeg halsen over på dig. Forstået?
Din fod.
Pas på. Hvad er det du prøver på?
Jeg løsner mit tæppe for at dække dig. Du ryster.
- Tak, men det behøves ikke. - Du får mine tænder til at klapre.
Tæppet holder os begge varme. Jeg kan ikke med én hånd. Når du?
Du skal ikke fryse ihjel før solen går op.
- Skal vi ride hele natten? - Ja. Den næste også, tror jeg.
- Fin tid på året til at ride. - Druide.
Ser du deroppe?
Jeg kender det sted.
- Har du været her før? - Ja.
I 1600- og 1700-tallet patruljerede den britiske hær der.
Jeg genkender klippen, som ligner en hanekam.
Den har et navn.
Cocknammon Rock.
Englænderne lå i baghold her. De venter måske lige nu.
Det er et godt sted til et bagholdsangreb.
Dougal.
Fortæl hvordan du kan vide, at vi vil udsættes for et bagholdsangreb.
Det ved jeg ikke, men jeg har hørt at rødfrakkerne...
- Hvor har du hørt det? - I landsbyen.
Gem dig.
Er du faret vild?
Håber ikke du har brugt skulderen. Du er såret.
Det er ikke mit blod. Ikke det hele i hvert fald.
Dougal og de andre venter længere fremme. Nu tager vi af sted.
- Jeg kommer ikke med dig. - Jo.
- Skærer du halsen over på mig? - Hvorfor ikke?
Men du ser ikke tung ud.
Hvis du ikke går, smider jeg dig over skulderen.
- Skal jeg gøre det? - Nej.
Godt. Så antager jeg, at du følger med mig.
Det er din egen skyld. Muskelsenerne er formentlig også skadet.
Jeg havde intet valg. Havde jeg ikke bevæget skulderen, var jeg død nu.
Jeg klarer en rødfrakke med én hånd. Måske endda to, men ikke tre.
- Du kan fikse den når vi er fremme. - Det er hvad du tror.
Skål for dig, fordi du tippede os om skurkene, så vi fik lidt sjov.
Tag en slurk. Det får dig til at glemme sulten.
Stands! Hjælp mig. Han falder af.
Hjælp mig med at få ham op. Kom så.
Løft. Forsigtigt.
Skudsår. Idioten skulle have sagt det.
Jeg tror, at kuglen er gået lige gennem musklen.
Det er nok ikke alvorligt, men han har mistet meget blod.
- Det må desinficeres. - Desinficeres?
- Det må beskyttes mod bakterier. - Bakterier?
Giv mig noget jod.
Antiseptisk middel?
Alkohol?
Værsågod.
- Velkommen tilbage. - Jeg har det fint. Bare lidt svimmel.
Hvor meget har du blødt?
Du kan være glad for at du lever. Du slås, kæmper og falder af heste.
Jeg behøver en steril bandage og noget rent stof.
For guds skyld.
Lig stille.
Rolig.
Løft ham op.
For helvede da.
- Jeg har aldrig hørt noget lignende. - Din mand burde slå dig.
- Paulus sagde, at en kvinde skal... - Både du og Paulus kan holde kæft.
Hvis du rører dig, mens jeg lægger bandagen på, kvæler jeg dig.
Truer du mig, efter jeg bød dig på noget at drikke?
Vi har 25 km tilbage. Det tager fem timer, måske syv.
Vi bliver her længe nok til at du kan stoppe blødningen.
Han behøver hvile. Hørte du mig?
Randall.
Officeren du mødte, giver ikke op så let.
Han er øverstkommanderende for rødfrakkerne i området.
Han har sendt patruljer ud i alle retninger. Jeg kan ikke blive her.
Kender du Randall? Black Jack Randall?
Jeg vil ikke risikere, at du eller nogen anden tages til fange af ham.
Hvis du ikke kan lappe mig sammen, så jeg kan ride-
- må jeg blive her med en ladt pistol, så bestemmer jeg min egen skæbne.
Du burde have fortalt, at du var blevet skudt.
- Det gjorde ikke ondt på det tidspunkt. - Gør det ondt nu?
- Ja. - Godt.
Mere kan jeg ikke gøre for dig. Resten er op til dig.
Tak, Sassenach. Virkelig.
Op på hesten, soldat.
Slottet Leoch.
Jeg havde været her med Frank to dage tidligere.
Eller var det i fremtiden?
Hvordan kunne jeg huske ting, som ikke var sket endnu?
Hidtil er jeg blevet overfaldet, truet, bortført og næsten voldtaget.
Og jeg vidste, at min rejse kun lige var begyndt.
Ripped by DBRETAiL