Är du klar med frukosten? Då gör vi det här nu.
-Vi ses senare. -Okej. Kör försiktigt.
Hej då, mamma.
-Har du din lunch? -Ja.
-Mrs Peterson? -Ja? Kan jag hjälpa dig?
Jag heter David. Jag kände er son, Caleb.
Vi utbildade oss och tjänstgjorde tillsammans. Vi blev goda vänner.
-Vill du komma in? -Tack, ma'am.
-Säkert att du inte vill ha något? -Lite vatten hade varit gott.
-Hur kom du hit? -Jag sprang. Jag behövde träningen.
-Från busstationen i stan. -Sprang du hela den vägen?
-Varsågod. -Tack.
-När slutade du? -I onsdags. Jag kom direkt hit.
-Åkte du hit första dagen? -Jag fick inte permission tidigare.
Varför då?
Jag var skadad och låg på sjukhus. Det får man inte permission från.
Det är bara lite splitter i ryggen. Ingen fara.
Nej. Varför kom du hit först?
Jag och er son Caleb stod varandra nära.
Jag var med honom när han dog.
-Jaså? -Ja, ma'am.
Han bad mig kolla så att ni hade det bra.
Ni och hela er familj.
Han ville att jag skulle säga att han älskade er.
Han ville att jag skulle säga att han tänkte på er ända till slutet.
Jag sa att jag skulle göra det och här är jag nu.
Ursäktar du mig?
Där är jag.
Där.
Det var som...
Jag minns den dagen.
Jag ville inte göra er upprörd. Jag skulle ha ringt först-
-men jag har ingen mobiltelefon än. Jag tänkte nog inte.
-Jag ska ge mig av, men... -Nej!
Calebs syster Anna jobbar natt och sover, men hon vill gärna träffa dig.
-Kan du stanna en stund till? -Ni behöver inte vara artig.
Det är jag inte. Snälla, stanna.
Det är trevligt att du är här. Jag vill höra mer om dig och Caleb.
Okej då.
Caleb och jag tyckte att det lät mer som en utmaning.
När han hade somnat smög vi över med lite superlim.
Vi gjorde inget dumt, men det kunde vi ha gjort.
Där är du ju, Anna. Det här är David.
Trevligt att träffas. Caleb berättade mycket om dig.
-David tjänstgjorde med din bror. -Kände du Caleb?
-Ja, ma'am. -Ja, ma'am? Okej...
-Var bor du? -Jag såg ett motell vid motorvägen.
-Du ska bo hos när du är här i stan. -Det kan jag inte.
Vi har ett stort hus. Du får bo i Calebs gamla rum. Vi insisterar.
Jag säger inte emot. Men bara för en natt.
Jag måste åka till restaurangen. Det var trevligt att träffa dig.
-Detsamma. -Vi ses väl senare.
-Hej då. - Ska jag visa dig ditt rum? -Gärna.
Det finns rena handdukar i badrummet om du vill fräscha upp dig.
Mrs Peterson, är ni säker på att det känns bra att jag bor här?
Självklart. Det används ju inte precis.
Det kan nog vara bra för oss.
Jag ska låta dig göra dig hemmastadd. Ropa om du behöver något.
Jävla tönt.
Det är ingen fara. Gråt inte.
-Hej på dig. Hur var din dag? -Bra.
Härligt.
-Kände du min bror? -Ja.
Ganska bra.
Han ville att jag skulle berätta att han älskade dig.
Tack...
-Även om han säger sig känna Caleb... -Han är med på fotot.
Många kommer tillbaka med psykiska problem. Tänkte du på det?
Tänk om Caleb hade kommit tillbaka annorlunda? Tänkte du på det?
Oj. Det är...
-Dina föräldrar grälar om mig. -Ja, de grälar mycket.
Det ser ut som om du har blivit slagen.
Ja, jag fick en fotboll på mig på idrotten.
-Ja, sånt kan hända. -Just det.
Du här rätt, vi pratar med honom.
Hej. David, trevligt att du är här. Jag ska ha en öl. Vill du ha en?
-Nej, tack. -Skyll dig själv.
Det är middag om en timme. - Du kan väl göra dina läxor, Luke.
-Okej. -Vill du ha något, David?
Nej, tack.
Ta ett bloss.
-Inte? -Nej, men tack ändå.
-Ska din brorsas kompis stanna kvar? -Jag hoppas inte det.
-Du sa att du gillade honom. -Jag sa att han verkade trevlig.
-Okej. Varför gillar du inte honom? -Jag ogillar honom inte.
Men jag... Du kände ju Caleb lite grann.
Alla vi har...
Mamma och pappa försöker gå vidare. Det är mycket som påminner dem här.
Det är väl ganska normalt att det är jobbigt när ens barn dör.
Ja. Men vi behöver ingen levande person som påminner oss om honom.
Ja, exakt.
Jag måste sticka.
Du... Vänta lite. Vi hänger en liten stund till.
-Jag kan inte. -Du behöver inte gå.
Vi får nog lite tid för oss själva hos Kristen i morgon.
Sluta, jag måste sticka.
Sinus är vinkeln på ankarkättingen. Hypotenusan är kättingen.
Vi måste ta reda på sträckan till havsbotten. Det är kateten.
-Förstår du? -Nej.
Du är ganska smart, va?
Jag antar det.
-Hej, hur var det på jobbet? -Bra. Ganska lugnt.
-Vill du inte ha en öl, David? -Jag tar nog en ändå.
Jag tar också en. Jag fyller 21 om en månad.
Då får du dricka hur mycket du vill, bara du köper den.
-Hjälper du honom med läxan? -Inte riktigt.
-Gå inte. Stanna och var social. -Jag är trött. Jag lägger mig.
Okej. Skyll dig själv.
Allan har bara varit där i fyra år, men han har en examen-
-så plötsligt är han regionchef, och det är inte jag.
Det är okej, men jag vet att Laura blir orolig.
Hon undrar om jag någonsin ska tjäna pengar.
-Er fru verkar respektera er, sir. -Ja, det är som det är.
Vad har du för planer, då?
Jag tänkte ta en buss till Florida och söka jobb.
Jag har jobbat på byggen. Jag hittar nog något.
Nej, det är inte bra.
Du vet inte vart du ska ta vägen. Stanna här ett par dagar till.
Jag kan inte tränga mig på, sir.
Du tränger dig inte på. Kallar du mig sir? Jag heter Spencer.
Du måste kalla mig Spencer. Okej?
Du måste stanna kvar tills du vet vart du ska ta vägen.
-Okej. Ett par dagar till. -Coolt. Då är vi överens.
Vi tar några öl till för att fira. Sen måste jag lägga mig.
-Du kan verkligen dricka. -Jag antar det.
-Jag är trött. Är du trött? -Nej, jag behöver inte mycket sömn.
-Vad gör du här? -Jag sa att jag kunde hämta dig.
-Är det lugnt? -Ja...
-Har du inga vänner? -Jag har många vänner.
Men inte här. På nätet.
-Vad väntar du på? -Visa vem som slog dig i går.
-Jag fick en fotboll på mig. -Javisst.
-Vad ska du göra? -Inget hemskt.
-Där borta. -Allihop?
De flesta av dem retar mig.
Mike och Ian är värst. De är riktiga svin.
Kan vi åka nu?
Ja.
-Vad gör du? -Ska de till en bar?
Man får dricka om man är med i fotbollslaget.
Jag är sugen på något starkt. Vad säger du?
Nej.
-Kommer du? -Nej!
Jag är där inne om du ändrar dig.
Vad i helvete?
Luke.
Det kanske är hans pojkvän.
Ursäkta mig.
-Jag måste få se hans legitimation. -Gäller det dem också?
-Vad vill ni ha? -Kan du göra en Fireball?
-Kanelsnaps och tabasco. -Det vill jag ha. Han tar en Cola.
De där damerna dricker billig öl. Det är synd.
Jag vill köpa Blow Job-shots till dem. Jag menar allvar.
Vill du köpa något till deras killar?
-Ser jag ut att vilja göra det? -Det vore artigt att göra det.
Okej. Då vill jag bjuda var och en av dem på en Cosmopolitan.
Jag tänkte mig öl.
Nej. Blow Job-shots till damerna och en Cosmopolitan till varje kille.
-Du kan behålla växeln. -Okej.
-Är du rik? -Kontanter är lätt att få tag på.
Här är din Cola, här är din Fireball. Shotsen och drinkarna kommer strax.
Tack.
-Vill du prova? -Javisst.
-Så starkt. Dricker du det där? -Ja.
-Hur kan du göra så där? -Man vänjer sig.
-Från bordet där borta. -Den där jävla killen?
-De ser irriterade ut. -Ja.
-Tack för drinken. -Det var så lite.
Men jag vill inte ha den. Du kan ta den.
-Du kanske föredrar den här. -Herregud!
Din jävla...
Luke. Luke?
Bra. - Ni borde sticka härifrån.
Ring polisen och berätta att high school-elever ville dricka här.
Du försökte få dem att visa leg, men det blev bråk.
Du såg inte de andra killarna. Ni får problem om minderåriga dricker här.
Det är ju så här det blir.
Här.
För skadorna.
-Vad har hänt? -Jag hamnade i bråk i skolan.
Några sistaårselever retade mig. Jag går upp på mitt rum.
-Mår han bra? -Ja, han mår bra.
-Fick han problem i skolan? -Bara ett vanligt high school-bråk.
-Jag ska lära honom självförsvar. -Det är precis det han behöver.
-Det känns skönt att du var där. -Jag ska snart till Kristens fest.
-Kan vi prata i köket, Anna? -Javisst.
Ursäkta oss.
Vad är det?
Bjud honom på festen. Caleb hade gillat det.
-Ska du spela det kortet? -Ja.
-Vill du följa med på festen i kväll? -Det låter trevligt.
-Jättebra. Vi åker vid sjutiden. -Okej.
Luke! Jag måste ta en dusch.
Luke! Luke, jag måste...
Förlåt...
Nej, förlåt. Jag trodde att Luke var där inne.
Jag ska nog gå och klä på mig.
Ja, det ska du nog göra.
Det är inte bara Kristens hus. Min pojkvän Zeke bor också här.
Jag visste inte att du hade en pojkvän.
Inte mina föräldrar heller. Jag vill att det förblir så, okej?
Jag säger ingenting. Det har jag inte med att göra.
-Hej! -Hej!
-Vem är det här? -David. Han var kompis med min bror.
-Hur står det till? -Bra, tack.
Zeke är där inne. Han vill ha hjälp med öltunnorna.
Jag kan hjälpa till. Var är de?
De är i Zekes skåpbil. Den borde vara olåst.
Anna?
-Nej, jag kan inte i kväll. -Beror det på din gäst?
-Ja. -Var vill ni ha dem?
Sätt dem här.
Välkommen till festen. Det är ingen fara. Han är en stor pojke.
Visst.
Tack.
-Tack. -Hur är det?
Javisst.
-Vill du? -Ja, vi sticker.
Fan också.
-Vilka är de där? -Det är min ex-pojkvän.
-Hej. Jag behöver prata med dig. -Jag är upptagen nu, Drew.
Jag har ringt dig hela veckan. Sen hör jag att du har fest. Vad fan?
-Jag pratar med min kompis. -Nu ska du lyssna på mig. Kom hit.
Din jävel!
Ta ut honom härifrån.
-Ledsen över fotot. -Det är ingen fara.
Vill du... Vill du se resten av huset?
-Hur är det? -Ja. Varför undrar du?
-Du verkar inte vara så sugen. -Det är jag.
Det är du.
Där är de ju. Jag har en drottning, du har en kung.
Sätt er. - Jag trodde att du hade lämnat din egen fest.
-Nej, tack. -Jag bara...
Jag vill säga att vi stöttar er.
-Säg till om du behöver något. -På vilket sätt stöttar ni oss?
Hela USA stöttar er.
Men du skulle inte ta värvning.
De vill inte ha mig.
Jag kan inte. Jag har svår astma. Det gör det svårt att...
Vad är svårt?
Hör du... Jag bara... Vad är det?
-Jag jävlas bara med dig. -Är det kul, Kristen?
Jag är strax tillbaka.
Snygg bak, inte sant?
Kan du skaffa en pistol till mig?
En pistol? Ja, men vad ska du med en pistol till?
-Jag är soldat, jag gillar vapen. -Jag känner en kille. Kontanter?
-Det har jag. -Okej. Ge mig ditt nummer.
Jag har en som jag kan slänga. Numret står på baksidan.
Soldater gillar vapen.
-Jag tycker inte att det är okej. -Turnén är bara tre veckor.
-Kan du åka nu? -Javisst.
-Jag kör. -Nej, jag kan göra det.
Jag kör. Du är stenad.
-Hur kan du vara nyktrare än jag är? -Jag är större än du är.
Sätt på dig säkerhetsbältet.
-Vill du prata om det? -Nej.
Det är ingenting. Vi grälade bara lite.
Det är gamla saker.
Jag älskade att han var med i ett band-
-men nu sparar jag pengar till college och han går inte vidare.
-Han har inte ens ett jobb. -Han är narkotikalangare.
Han är inte langare.
Okej, han säljer droger till kompisar för att få lite extrapengar.
Om han förstör förhållandet med dig är han dum. Oroa dig inte.
Om jag hade haft en tjej som du här hemma-
-hade jag aldrig åkt till Mellanöstern och blivit skjuten på.
Tack.
-Jag gillar den här musiken. -Gör du det?
Det är bara en mix som jag har gjort.
Jag kan göra en till dig.
-Jaså? Ta med den här låten. -Det kan jag göra.
-God natt. -God natt.
-Tack för att du bjöd med mig. -Inga problem. God natt.
Vi fortsätter som vi bestämde. Ingen ska kunna känna igen mig.
Vad då, tandkort? En tandreglerare? Det behöver jag inte.
Fingrarna? Ja. Så snabbt som möjligt.
Jag håller mig undan, men folk letar efter mig.
Jag förstår att det tar tid, men det här är akut. Jag behöver ett ansikte.
Jag behåller den här telefonen om du skulle behöva få tag på mig.
Han heter David Anderson Collins.
Jag vet vilken enhet han tjänstgjorde i, om det hjälper.
Nej, inget har hänt. Han var kompis med min bror.
All kontaktinformation vore bra.
Okej. Jag ringer när vi har detaljer. Hej då.
Hemlig fil. Kontakta KPG Corporation omedelbart.
Säg till Fort Kenilworth att David Collins är död.
Styrelsen och jag ska diskutera framtida militärsamarbete.
Det gäller projektet. Richard vet mer. - Richard.
Jag inte avslöja så många detaljer, men jag kan säga...
Förlåt att jag avbryter. Det har dykt upp en sak.
Jag beklagar, men ni måste ursäkta mig.
När kom samtalet? Vet ni vem som ringde?
-Hon sa Anna Peterson. -Som i Caleb Peterson?
Hans syster. Hemadressen finns där.
Boka mig på nästa flight. Jag behöver skyttar.
-Vad säger jag om någon frågar? -Hitta på något.
Ingen får veta att ett av våra subjekt är aktivt i dag.
Uppfattat? Ring mig när du har bokat ett plan.
-Jag är väl inte sen? -Nej, du kommer på utsatt tid.
-Bra. -Jag vill se att du har kontanter.
-Det ska väl räcka? -Det duger.
Då sätter vi i gång.
Det här är en standard-Beretta. Du känner nog till den.
Har man sett en av dem, har man sett alla.
Men det här är en 9 mm Witness Elite.
Den påminner om Berettan, men jag föredrar den här rekylen.
-Är du med i armén? -Ja, sir.
Jag var med i flottan.
-Det blir bra. -Vill du ha en Elite?
Jag tar allihop.
-Alla handeldvapen? -Nej, alla dina vapen.
Fan... Om du har tagit med dig pengar till allihop-
-ska du få ett bra pris.
-Nej, jag ska döda dig. -Vad fan, David?
-Vänta en sekund. -Vänta!
Nej, nej, nej!
Hallå? Tack för att ni ringde tillbaka.
Va?
-Får jag prata med dig, mamma? -Javisst. Vad är det?
Jag ringde till armébasen som David sa att han tillhörde förut.
Va? Varför gjorde du det?
-Spencer? -Jag behöver en drink.
Min chef Allan var inte på jobbet på några dagar och folk blev oroade.
En vän till honom bröt sig in och hittade honom och flickvännen döda.
De hade tagit tabletter. De verkade ha tagit livet av sig tillsammans.
-Men det kan inte stämma. -Nej. Han var helt normal.
Polisen utreder det. Det ser inte ut att vara ett inbrott.
Tjejen hade blåmärken på kroppen.
Jag vet inte vad det betyder.
Polisen får informera oss om vad som har hänt.
Det värsta är att jag nu blir regionchef.
Ledningen ringde när de fick veta.
De vill att jag börjar i morgon och jag får Allans lön.
-Det är väl... -Var försiktig med vad du önskar dig.
-David. -Förlåt att jag avbryter.
Det är ingen fara. Jag tar något att dricka.
-Vill du också ha något? -Javisst. Jag är strax tillbaka.
-Hallå? -De hittade Craig död i stenbrottet.
-Någon sköt honom. -Vet de vem som gjorde det?
-Jag vet inte. Kan vi ses senare? -Självklart.
-Jag måste prata med dig om en sak. -Vad då?
Fan. Jag måste lägga på. Jag ringer tillbaka.
Hallå?
Jag hörde det av Zeke. Hur är det?
Jag förstår inte. Vem vill skada Craig?
-Jag vet. Kan du sitta ner lite? -Ja.
-Hur funkar det här? -Först gör man ett hål överst.
Då kan man gräva ut innanmätet.
-Dina föräldrar kniv suger. -Ja.
-Det är bättre. -Har du alltid den med dig?
-Den här? Javisst. -Varför då?
Jag vet inte. Bara i fall att.
Enligt Davids armébas dog David Collins för en vecka sen.
Han låg på ett militärsjukhus i Arizona som brann.
-David Collins var en av 20 som dog. -Har han legitimation?
-Jag har inte sett hans plånbok. -Hans telefon, då?
Kolla numren som han har ringt. Din bror kan kolla det på datorn.
-Det är en bra idé. -Det paret är klara sen länge.
-Jag fixar det. Tack. -Ring mig efter jobbet.
-Ta hand om dig själv. -Du också.
-Vill du ha ett råd, Luke? -Javisst.
Låt aldrig någon reta dig. Då får du bära det med dig för alltid.
Killarna på skolan är större än du är. Ta med dig en kniv till skolan.
Om de tar kniven från dig får du bränna deras hus.
Vad är det värsta de kan göra?
Ja... Okej...
-Här. Behåll den här. -Ger du den till mig?
-Ja, jag har fler. -Tack.
-Hej. -Är mamma och pappa här?
De åkte till affären. Din mamma ska laga pumpapaj.
Coolt.
Fan!
Helvete!
Helvete! Herregud.
-Hallå? -Hej, det är jag.
Hej.
Va? Hittade de pistolen som dödade Craig i din skåpbil?
Den är avtorkad. De fick ett anonymt tips.
-Men du är ju oskyldig. -De hittade annat i mitt rum.
Det verkar som om jag blir kvar här ett tag.
Jag älskar dig. Jag måste sluta nu.
Okej. Hej då.
Hur är det, älskling?
-Min vän Craig mördades i dag. -Herregud.
Jag beklagar. Hur? Vad hände?
Han blev skjuten. Jag vet inte.
-De grep Zeke för det. -Zeke?
Om de grep Zeke fanns det en god anledning till det.
Zeke var ingen pålitlig person.
Han är min pojkvän. Jag slutade aldrig träffa honom.
Jag är 20 år, jag kan dejta vem jag vill. Du vet inget om honom.
Han är en narkoman som dejtade min dotter när hon var sjutton år.
Okej.
Han då? Allas bästa vän.
Jag ringde militärbasen som han kom från. De sa att han är död.
-Sån är militären. -Just det...
Be att få se hans legitimation. Vi vet inte vem han är.
Jag var med i specialstyrkorna-
-så om någon frågar efter mig bör de ha en historia om mig.
Jag fick tillbaka mina brickor. Här har jag dem.
Jag gillar inte att bära dem. Jag vet inte varför...
Jag gillar att ha dem med mig.
Jag har inget körkort, men jag har mina papper i väskan. Jag kan...
Nej, det behövs inte.
-Du ska be om ursäkt. -Dra åt helvete.
Svär inte. Jag beklagar det som hände din vän Craig. Det är hemskt.
Jag vet att Zeke Hastings och hans gäng är langare.
Zeke greps för mord eftersom han antagligen är skyldig.
-Dra åt helvete. -Hör du, Anna...
-Jag är hemskt ledsen, David. -Hon är upprörd.
Jag borde ha förklarat allt med specialstyrkan tidigare...
-...men vi får inte prata om det. -Det förstår jag.
-Jag behöver något att dricka. David? -Ja, tack.
Vad är det?
Hej...
Jag ville bara säga...
Jag beklagar det som hände Craig.
Han vekade vara en cool kille.
Jag beklagar att Zeke greps igen.
Ni behöver inte mig här när det är det är så jobbigt.
Det är synd att jag inte är till någon hjälp.
Jag lovade Caleb att göra allt för att hjälpa er familj.
Jag ger mig av om några dagar, så du behöver inte stå ut med mig längre.
Okej?
Okej.
Är det här cd:n som du brände till mig?
-Ja. -Är den klar?
-Ja. -Tack ska du ha.
Den vill jag lyssna på direkt.
Jag behöver alla lönnmördare jag kan få tag på.
Teamet ska vara klart när jag landar. Jag informerar dem själv.
Lycka till.
-Tog du ett foto av Davids telefon? -Jag kollade upp den på nätet.
Han hade ringt till läkaren Peter Boddington i Florida.
Men han förlorade sin legitimation när han opererade full.
-Det kanske är Davids farbror. -Det är det jag vill ta reda på.
Jag måste prata med polisen. De tror att Zeke är skyldig till mord.
-Vad ska jag göra? -Skaffa fram information om honom.
Tror du att David dödade Craig och den andre killen?
-Ja, det tror jag. -Okej, jag ska kolla.
Tack, Luke.
Ursäkta mig. Jag visar lite trollkonster senare.
Du, bögen?
Vad tittar du på?
Ska du göra ett könsbyte?
Din lilla, jävla kärring!
Där ser ni, kärringar!
Helvete också!
-Hur är det? -Mrs Peterson?
-Ja. -Mr Alston kan träffa er nu.
Ett ögonblick. - Vad hände?
Den här killen kallade mig bög-
-så jag slog sönder en lång linjal mot hans ansikte.
Okej. Grymt.
-Jag följer med in. -Okej.
-Är det den här vägen? -Ja.
Vi har nolltolerans mot våld på skolan, så er son stängs av.
Skolnämnden ska fatta beslut, men det är ganska säkert...
-Jag beklagar. -Vad kallade killen honom?
-Va? -Killen som Luke slog i ansiktet.
-Det är inte relevant här. -Kallade han honom bög?
Ja, men det är ingen ursäkt.
-Då är det ju ett hatbrott. -Va?
Ett hatbrott.
Hur många fler hatbrott har begåtts mot hennes son på er skola?
En homosexuell elev försvarar sig till slut-
-och ni ska stänga av honom?
-Vi kan överväga avstängning. -Nej.
Vad säger nämnden när hela USA och våra advokater får veta det här?
-Vill ni stämma dem? -Jag...
Vi stämmer er och skolnämnden.
Jag visste inte ens att han var homosexuell.
Vad sägs om kvarsittning?
-Hur länge? -En månad.
Det låter rättvist.
Han får hjälpa balkommittén förbereda Halloween-dansen.
Det går vi med på.
Men jag vill inte höra mer om att den här pojken trakasseras. Uppfattat?
-Uppfattat, mr... Vem är ni? -Jag är en vän till familjen.
-Kvarsittning i en månad. -Är det allt?
-Vi ses senare. -David! Får jag prata med dig?
-Kan jag prata med Luke här ute? -Självklart.
Hon tror att du dödade Craig. Hon vill att polisen släpper Zeke.
Berättade Anna allt det här? Tror du att jag dödade Craig?
Jag bryr mig inte.
Därför ville hon att jag skulle kolla plastikkirurgen i Florida.
-Varför en plastikkirurg? -För att förändra ditt utseende.
Som benen i ansiktet. Han rev upp fingrarna så att du inte har avtryck.
Det var så jag tänkte. Jag vet att du inte är David Collins.
Du kanske inte vill att folk ska veta vem du är.
Det är väl förbjudet för läkare att göra såna saker-
-men den läkaren behöver väl pengar, så han gör såna jobb.
Intressant teori.
Jag ska inte berätta det för någon, och ingen kommer att tro på Anna.
Du dödade pappas chef också, inte sant? Jag säger ingenting.
Varför inte?
För att vi är vänner. Inte sant?
Ja. Självklart är vi det.
Okej. Jag ville bara att du skulle veta.
-Berättade Anna det för någon annan? -Kanske för sin vän Kristen.
Okej. Tack.
David, jag vill...
Jag vill tacka dig. Jag vet inte vad jag hade gjort utan dig.
Jag menar inte bara i dag. Jag menar...allt.
Jag är väldigt tacksam.
Det är inga problem, mrs Peterson.
-Jag går och hämtar resten. -Tack, David.
-Är ni Anna Peterson? -Nej, hon jobbar på restaurangen.
Jag är hennes mamma. Har hon gjort något?
Det är ingen fara. Men er dotter har ringt och frågat om David Collins.
Ja, det stämmer.
Har ni sett någon som liknar den här mannen?
Det här är David.
-När såg du honom senast? -Han gick precis in.
Stanna! Ner! Kom tillbaka!
Ta honom!
Helvete!
-Nej, nej, nej! -Vad är det som händer, David?
-Vilka är de där männen? -Jag har inte varit helt ärlig.
-Vad menar du? -Det tar för lång tid att förklara.
Jag ville hjälpa till. Jag såg det som mitt uppdrag medan jag var här.
Det blev för många komplikationer.
Vad pratar du om, David? Varför försöker de där männen döda dig?
Det kvittar.
Kände du ens min son?
Det gjorde jag. Jo. Vi gick i samma program.
Han skulle förstå vad jag måste göra här.
Han är här i...
Jag beklagar.
Jag går in. Täck mig i femton sekunder och vänta sen.
Helvete!
Vad i...
-David. -Jag ber om ursäkt, sir.
-Jag tror att han är död. -Militärpolisen. Jag behöver bilen.
-Sitter nycklarna i? -Ja, men...
-Ursäkta mig, är du Ann Peterson? -Ja.
Jag heter major Carver. Militärpolis. Du måste följa med.
-Vad är det som pågår? -David är inte den du tror han är.
-Okej. -Är allt som det ska?
-Jag tror det. Jag ringer senare. -Miss Peterson.
-Hej. -Hej. Jobbar Anna?
-Hon åkte precis. -Vart skulle hon?
-Jag vet inte. -Skulle hon hämta Luke?
-Jag tror att hon skulle. -Det kvittar.
Va? Uppfattat. Vi är på väg.
-Vad är det? -Vi ska hämta din bror.
Polisen kunde inte skicka en bil. De är upptagna.
Ni måste berätta vad som pågår. Kom ni hit för att hämta David?
Ja. Den David du känner genomgick ett medicinskt experiment.
Han dödade flera personer och sen brände han kropparna.
Vi trodde att han var död. Sen var spåret kallt.
-Experimentera inte med en psykopat. -Han var en perfekt soldat.
-Jag vet inte... -Jag måste ringa min bror.
Mr Peterson, är det en mobiltelefon? Skulle du inte stänga av den?
Ge den till mig. Du får tillbaka den efter kvarsittningen.
Luke, ring mig när du hör det här. Det är viktigt.
-Vart ska polisbilarna? -Någon attackerade restaurangen.
Det var en explosion.
-Överlevde någon? -Jag vet inte.
Han kanske lämnade några skadade för att de skulle vara upptagna.
Var är mina föräldrar? Ni har inte nämnt mina föräldrar.
Båda två är döda. Han dödade dem innan vi kunde hindra honom.
Jag beklagar.
Nej...
David lider av ett neurologisk tillstånd som ska skydda honom.
Om han känner att han blir pressad-
-är han programmerad för att rensa upp alla spår.
Han kan nog inte sluta även om han skulle vilja.
Därför måste du och din bror komma i säkerhet.
Vi måste åka, miss Peterson.
Miss Peterson.
Vi hämtar min bror.
-Vad fan är det här? -En Halloween-labyrint.
Håll dig nära mig.
-Förbannat! Vad fan? -Vem är här inne?
Militärpolisen ska hämta Luke Peterson. Hur löser jag labyrinten?
Vänster, höger, höger, vänster, vänster, höger, vänster och rakt.
-Uppfattat? -Ja.
Ni avbryter kvarsittningen. Vem är ni?
-Vad är det som pågår? -Vi måste åka. Din syster...
Vem mer är här inne? Var kontrolleras ljuset från?
-Det finns ett dj-bås där bak. -Vi måste sticka. Var är bakdörren?
Den här vägen. Följ mig.
Kom!
-Den här vägen! -Sakta ner.
Spring åt andra hållet!
Hej, sir.
Du borde inte ha följt efter mig. Jag vet inte vad du förväntade dig.
-Fan! -David skulle aldrig skada oss.
Du måste lita på mig.
Kom nu!
Fan! Kom nu!
-Du måste gömma dig där inne. -David var nog ute efter armékillen.
-Vi går och pratar med honom. -Han dödade mamma och pappa.
Nej, det säger du bara.
Va?
-Är mamma och pappa... -Snälla, Luke.
Du måste gömma dig där inne. Jag ska lura bort honom.
Du får inte komma ut om du inte hör mig eller polisen.
Jag kommer tillbaka och hämtar dig.
Jag är ledsen över det här. Jag försökte hitta ett annat sätt.
Vilken annan lösning som helst.
Luke!
Kom ut, kompis!
Jag ska inte göra dig illa.
-Du dödade mina föräldrar. -Det gjorde jag. Ja.
Aj!
Sluta. Det är över på ett ögonblick.
Hej, Luke.
Du gjorde rätt. Jag klandrar dig inte.
Känn ingen skuld.
-Tack. -Hur är det?
-Bra. Och du? -Bra.
Följ ljuset.
Mår ni bra, båda två?
-Vi mår bra. -Bra. Jag kommer strax tillbaka.
-Uppfattat. -Vad har hänt?
Två brända lik där inne som saknar tänder. Jag vet inte vad som hände.
-Ni kan gå in när vi ger klartecken. -Okej.
Vad i helvete?
Översättning: Magnus Blixtberg www.btistudios.com