Відкрий очі.
Ось звідки походить наша магія?
Так.
У цій свічці диво, подароване нашій родині.
Як ми отримали диво?
Колись давно
після народження моїх трьох діток...
ми із твоїм Абуело Педро були змушені залишити нашу домівку.
І хоча багато інших приєдналися до нас,
сподіваючись знайти новий дім...
нам не вдалось уникнути небезпеки...
і я втратила твого дідуся.
Та в наші найпохмуріші часи
нам подарували диво.
Свічка стала чарівним полум'ям, яке ніколи не згасає.
Вона благословила нас притулком для життя.
Чарівним місцем.
Енканто.
Магія міцніла.
І наша домівка,
наша касіта,
постала, щоб прихистити нас.
Коли мої діти підросли,
диво благословило кожного з них магічним Даром, щоб допомагати нам.
А коли підросли їхні діти...
Вони також отримали магію.
Правильно!
Укупі Дари нашої родини
зробили нашу нову домівку райським куточком.
Сьогодні ця свічка подарує тобі твій Дар, люба моя.
Зміцнюй нашу спільноту, зміцнюй нашу домівку.
Зроби так, щоб родина тобою пишалася.
Щоб родина мною пишалася.
Так, касіто, уже йдемо!
Як гадаєш, яким буде мій Дар?
Ти диво, Мірабеле Мадригал.
Хай яким буде твій Дар,
він буде таким особливим, як і ти.
ЕНКАНТО: СВІТ МАГІЇ
Щоб родина мною пишалася.
Доброго ранку, дідусю!
Агов! Коли буде магічний Дар?
Церемонія мого кузена ввечері.
Який у нього Дар?
Скоро дізнаємося!
А який у тебе Дар?
Хто питає?
Ми!
Я не можу говорити тільки про себе. Я лише частина дивовижних Мадригалів.
А хто всі дивовижні Мадригали?
Ви ж не відчепитеся, правда?
Касіто, допоможи.
Уно!
Дос!
Трес!
Кватро!
Це є наш дім Тут і старші, й дуже юні
Живуть у співі Кожен має власний стиль
Сім'я, де всім нам Від доньки до бабуні
Для дива треба Зовсім трішечки зусиль
Оу
У нас в сім'ї Абуела - головна
Оу Бо ці краї знайшла колись вона
Оу Тут рік у рік фортуна тішить нас
І це я зараз Доведу сповна. Oт!
Ось вам ла фамілья Мадригал!
Ось дім чи касіта Мадригал
Мерщій до нас!
Усі тут родяться магічно-фантастичними
До речі, я також Мадригал
- Боже мій! Це вони! - А які Дари?
- Я всіх не пам'ятаю! - А хто є хто?
Гаразд, спокійно!
- Розслабитися фізично неможливо! - Розкажи нам!
- Яке в тебе вміння? - Розкажи про силу кожного!
Саме тому кава лише для дорослих.
Це тіа Пепа Погоду всім диктує
І там халепа Де на неї найде злість
Мій тіо Бруно
Ані слова про Бруно!
Це той, хто щось віщує Але він зник кудись
Ой А в матінки Джульєти теж талант
Оу Її харчі цілющі, їй хвала!
Оу Хвороби всі лікують, от діла!
Скуштуєш - і Здоровий, все зняла!
Мамо!
Ось вам ла фамілья Мадригал!
Ось дім чи касіта Мадригал
Посуньтеся!
Хоч не здаюся я магічно-фантастичною
Та я, друзі, так само Мадригал
- Два хлопці кохали доньок Мадригал - ...доньок Мадригал
- Їхнім домом стала касіта Мадригал - ...касіта Мадригал
Так, бо дядько Фелікс вибрав Пепу А мій татечко - Джульєту
- Так із абуели зробилася бабуня Мадригал - Бабуня Мадригал
Сюди, сюди!
Ми раді диво явити всюди
Дістати полум'я й нести у люди
Хай кожна каса Стає щаслива
У праці задля інших Не згасне полум'я дива
Хай кожне покоління Пильнує полум'я дива
А хто сестра, і хто кузина?
Так багато людей!
Ти ніколи не плутаєшся?
Усе! Усе! Усе!
У трьох поколінь Є свої види трюків
Тож якраз сказати час про коло внуків!
Коло внуків!
Вуха Долорес тут незамінні
Каміло змінний Антоніо теж дістане Дар
- А старші сестри Ісабела й Луїса - Ісабела й Луїса
Краса і сила У цьому їхній чар
- Ісабела - Іса в місто квітки несе
Ісабела
Досконале в ній усе
Луїса...
А в Луїси повно сил
І це великий плюс до краси
- Готуймося! - Іду, бабусю!
Оце ла фамілья Мадригал
Як кажуть, ла каса Мадригал
Усі тут родяться магічно-фантастичними
Така вже є ла касіта Мадригал Адьйос!
Але який Дар у тебе?
Отак поживає Ла каса Мадригал
І я вже сказала, хто тут Мадригал
Це склад родини, а не автобіографія
Уваги вартує кожний Мадригал Так от!
- А як щодо Мірабель? - Спочатку Абуела
Тоді тіа Пепа Що робить погоду
А як щодо Мірабель?
Мама Джульєта усім на догоду готує арепи
- А як щодо Мірабель? - Натомість у тата
Частенько бувають халепи
А як щодо Мірабель?
Якщо хочете, можу про кожного з нас Є ще сестри, й кузени є
Мірабель
Наприклад, Каміло жартує так мило, що сміх до сліз
А наша Долорес про все Що було десь, почує скрізь
Ось Це легінь Маріано
Який нагледів у нас вродливу панну
Та панночка ця Всіх вводить у оману
Та годі про це І дякую, та я повинна йти
- Це дружна родина - Мірабель
- В містечку малім серед... - Мірабель
Скель
Мірабеле!
Що ти робиш?
Вони спитали про родину і...
Вона от-от розповість нам про свій супердивовижний Дар!
О, Мірабель його не отримала.
Ти не отримала Дару?
Мірабеле! Доставка!
Для тебе особлива, адже ти єдина дитина Мадригал без Дару.
Я називаю це "Особлива для неособливої", адже в тебе Дару немає.
Дякую.
І нехай Антоніо пощастить.
Остання церемонія така невдача.
Адже це була твоя церемонія, що не спрацювала.
Якби я була тобою, мені було б дуже сумно.
А мені, маленька подруго, не сумно.
Бо правда в тому, що з Даром чи без Дару,
я така ж особлива, як і всі в моїй родині.
Хто хоче більше рожевого?
Народ, куди мені кинути воза?
Може, твій Дар - у його запереченні.
Я зробила веселку!
Приберіть таці з дороги.
Пробачте. Перепрошую.
Долорес, ти чуєш, чи хтось запізнюється?
Підніми їх вище. Ще вище.
- Гарна робота. - Так.
Каміло, потрібен ще один Хосе!
Хосе!
Луїсо, піаніно - нагору!
Буде зроблено! Обережно, сестричко!
У сина все має бути відмінно, але ж ні.
А скоро прийдуть люди.
І нічого не готово.
Квіти!
Хтось просив квіти?
Ісабело!
Наш ангел!
Будь ласка, без оплесків.
- Дякую. - Це пусте.
Маленька порада від сестри:
не силкуйся так сильно, то не заважатимеш.
Узагалі-то, Ісо, це називається допомогою.
І не я заважаю, а ти.
Перепрошую.
З тобою усе гаразд? Не треба виснажувати себе.
Я знаю, мамо.
Просто хочу робити свою частину, як і всі в родині.
Вона права, люба.
Перша церемонія Дару після твоєї. Багато емоцій.
- Укус бджоли! - Зі мною так було.
Ми із твоїм дядьком Феліксом увійшли в родину
сторонніми, які ніколи не мали і не матимуть Дару.
В оточенні виняткових людей нам було легко почуватися
невинятковими.
Гаразд, татку.
- Я тебе розумію. - Їж.
Люба, якщо захочеш поговорити...
Треба викласти речі. Будинок сам себе не прикрасить.
Пробач, ти можеш. Чудово виглядаєш.
- Люба, пам'ятай! - Так, пам'ятай!
Тобі нічого доводити!
Луїса
Ісабела
Абуела
- Поставте тут. - Приберіть свої кімнати!
Мені байдуже, що вони великі.
Хто-небудь бачив мій типль?
Одна година!
Ні, ні, ні!
Може, хай хтось інший прикрасить будинок?
Ні, насправді я їх зробила, щоб тебе здивувати.
Мірабеле, я знаю, що ти хочеш допомогти.
Але сьогоднішній вечір має пройти бездоганно.
Усе місто розраховує на нашу родину, на наші Дари.
Тож найкраща допомога від декого з нас - це відійти вбік.
Нехай інші роблять те, що вміють найкраще.
Гаразд?
Ага.
- Пепо! Над тобою хмара! - Знаю, мамо.
Але я не можу знайти Антоніо. Що ти від мене хочеш?
Мамо, будь доброю до Мірабелі, гаразд?
Ти знаєш, що сьогодні їй буде важко.
Якщо цього разу церемонія Дару не пройде добре,
сьогодні буде важко нам усім.
Антоніо!
Усі тебе шукають.
Подарунок самознищиться, якщо ти його не візьмеш
за три,
два,
один...
Хвилюєшся?
Тобі немає чого хвилюватися.
Ти отримаєш Дар, відчиниш двері...
Він буде найкрутішим.
Я це знаю.
А якщо не спрацює?
У разі такого неможливого сценарію
ти залишишся у дитячій кімнаті зі мною.
Назавжди.
І будеш тільки мій.
Я б хотів, щоб у тебе були свої двері.
Знаєш що?
Не хвилюйся через мене,
бо в мене є чудова родина
і чудова домівка.
І чудовий ти.
І побачити, як ти отримаєш свій Дар і свої двері, -
це неабияке щастя для мене.
Та, на жаль, я сумуватиму за найкращим співмешканцем у світі.
Я знаю, що ти обожнюєш тварин,
тож зробила його, щоб у твоїй новій, крутій кімнаті
тобі було кого обійняти.
Гаразд, хлопчику, ти готовий?
Пробач, стисну тебе ще один раз.
Гаразд, ми йдемо!
Тримай!
Сесільє, дай п'ять!
Ось ти де.
Ти тільки подивися! Такий дорослий.
Пепі, люба, ти його намочиш.
Твій тато тобою пишається.
Я так не говорю.
Абуела каже, вже пора.
Ми чекатимемо біля твоїх дверей.
Добре, добре.
Я більше не буду.
П'ятдесят років тому...
у наші найпохмуріші часи...
ця свічка благословила нас дивом.
І найбільша честь для нашої родини -
використовувати наші благословення на користь нашій улюбленій спільноті.
Сьогодні ми зібралися знову,
бо ще одне дитя йде до світла,
щоб ми ним пишалися.
Я не можу.
Ти мені потрібна.
Давай підійдемо до твоїх дверей.
АНТОНІО
Чи використовуватимеш ти свій Дар, щоб вшановувати наше диво?
Чи служитимеш цій спільноті
та зміцнюватимеш нашу домівку?
Я тебе розумію.
Авжеж, вони можуть прийти!
У нас новий Дар!
Усередині вона ще більша?
Антоніо!
Куди ти хочеш забратися?
- Як класно! - Гаразд! Ну, все!
Це дивовижно.
Я знала, що ти зможеш!
Твій Дар такий особливий, як і ти.
Зробімо фотографію!
Усі! Давайте!
Це чудовий вечір! Ідеальний!
Усі разом!
Родина Мадригал!
Чомусь це все не радує
Та знов собі нагадую
Я й тепер одна з фамільї Мадригал
Жаль мине А в житті головне
Наше сяйво родинне, ясне
Не мине! Не мине!
Я споруд не пхаю
Не гаптую цвітом клумб
Я не здатна вигнати давній мій сум
Дива, дива прагну я
Я не згладжу болю
Не спиню громів і злив у години жнив
Не вгамую власний невидимий біль
Вічно дива, дива прагну я Благаю я
Наодинці давно
Я питаю, чому
Я немов те зерно Що не зросло
Де все зацвіло!
Але наче вже час
Доле, дай-но хоч шанс
Щоб відчула таки наша сім'я Що маю я
Що маю я
Я б звернула гори
Принесла у світ квіток
Треба лиш намацати правильний крок
Дива знов в небес благаю я Благаю я
Я б зняла всі болі
Принесла б у цю сім'ю
Те, що є в мені Всю силу свою
Та поки дива знов благаю я І знов, і знов
Диво прийде Авжеж, я певна
Я була невгамовна і ревна
Ти вела нас, тож мій час також надійшов
Де ж те диво омріяне?
Чи вогонь твій не схотів мене?
Касіто?
ІСАБЕЛА
ЛУЇСА
Ну ж бо, Абуело!
Будинок у небезпеці!
Кахлі падали, і скрізь були тріщини.
І свічка майже згасла.
Покажи мені.
Що?
КАМІЛО
Ні, це...
Там були тріщини.
Вони були скрізь.
Домівка у біді, свічка була...
Абуело, присягаюся...
Досить.
З Ла касою Мадригал усе добре.
Магія міцна.
Як і напої.
Прошу! Музику!
Якщо все було в моїй голові, як я порізала руку?
Я б ніколи не зруйнувала ніч Антоніо.
Ти справді так думаєш?
Я думаю, що сьогодні тобі було дуже важко.
Це...
Я хотіла допомогти нашій родині.
Може, я й не така сильна, як Луїса,
чи природно бездоганна, як сеньйорита перфектність Ісабела,
у якої навіть волосся завжди бездоганне, але...
неважливо.
Якби ж ти побачила себе такою, якою тебе бачу я.
Ти бездоганна така, як є.
Ти така ж особлива, як і будь-хто в цій родині.
Ти щойно зцілила мою руку арепою з сиром.
Я зцілила твою руку материнською любов'ю до дочки,
яка дуже мудра,
- добра, з класними окулярами... - Припини!
Мамо!
Я знаю, що бачила.
Міро, мій брат Бруно загубився в нашій родині.
Я не хочу, щоб із тобою так сталося.
Поспи.
Завтра тобі стане краще.
Педро.
Ти мені потрібен.
Тріщини в нашій касіті.
Якби наша родина знала, які ми насправді вразливі...
Якщо наше диво помирає...
Ми не можемо знову втратити нашу домівку.
Чому це відбувається?
Відкрий мені очі.
Якщо відповідь тут, допоможи мені її знайти.
Допоможи мені захистити нашу родину.
Допоможи мені врятувати наше диво.
Я врятую диво.
Чекай. Як можна врятувати диво?
Я дізнаюся, що з ним відбувається.
Я поняття не маю.
Але в цій родині є одна людина, яка все про всіх чує.
Якщо хтось і знає, що не так із магією...
Агов!
...то це вона.
Долорес, привіт.
Ти моя улюблена кузина з усіх.
Мені здається, що ми
можемо говорити про що завгодно.
Як-от про проблему з магією, яка нікого не хвилює,
але, може, ти чула щось, що мені варто знати.
Каміло! Перестань прикидатися Долорес заради подвійної порції.
Варто було спробувати.
Через магію хвилюєшся тільки ти
та щури в стінах.
І ще Луїса. Я чула, як у неї око сіпалося всю ніч.
Ось так.
Усі, до столу! Ну ж бо.
- Луїсо. - Родино.
Ми всі вдячні за новий чудовий дар Антоніо.
Я сказав їм погріти тобі місце.
Дякую, Тоньїто.
Упевнена, ми зможемо знайти застосування твоєму дарові.
Луїсо, Долорес каже, ти сама не своя.
Може, ти знаєш щось про магію минулої ночі...
- Ти знаєш! - Мірабеле!
- Я допоможу тобі з увагою. - Насправді...
Касіто!
Як я казала...
ми ніколи не повинні приймати наше диво як належне,
тож сьогодні ми працюватимемо вдвічі важче.
- Я допоможу Луїсі. - Чекай.
Спочатку оголошення.
Я поговорила з Гусманами про заручини Маріано та Ісабели.
Долорес, у нас є дата?
Сьогодні ввечері. Він хоче купу дітей.
Прекрасно!
Такий чудовий юнак із нашою бездоганною Ісабелою
принесуть нове покоління магічних благословень
і зроблять обидві наші родини сильнішими.
Гаразд. Наша спільнота розраховує на нас.
Родина Мадригал!
Луїсо, агов. Що?
- Вибач. - Та що з тобою?
Агов! Луїсо, стій!
- Луїсо, переспрямуєш течію? - Буде зроблено.
- Луїсо, віслюки знову повиходили. - Зараз позбираю.
Луїсо!
Зачекай!
Розкажи мені про магію.
Що коїться? Що ти приховуєш?
Нічого. У мене багато роботи, тож повертайся додому.
Луїсо, мій будинок похилився...
У тебе око сіпалося, а такого не буває.
Тебе щось непокоїть.
Відійди, бо через тебе впущу віслюка.
Луїсо, просто...
- Скажи мені, у чому справа. - Ні в чому.
Тебе точно щось непокоїть.
Якщо ти знаєш, що шкодить магії...
Буде ще гірше, бо ти не кажеш мені.
Усе добре!
Ого, пробач.
Не втрималася. Я хотіла сказати...
Чому щось має бути не так?
Зі мною і з магією все гаразд.
З Луїсою все добре. Я зовсім не нервую.
У тебе око знову...
Я могутня Я мов кремінь
Мої нерви міцні наче ремінь
Гаразд.
Пхаю брили І споруди
Моя сила цінується всюди
Авжеж, тобто... Агов, ви куди?
Я відсуну хлів до хати
І зламаю, що треба зламати Треба - впрягаюсь
Не скаржусь Не лаюсь
Тверду маю вдачу Завад я не бачу
Втім в душі на споді я мов на дроті І страх безодні вже засів мов злодій
В душі на споді Геракл теж думав: "Цур їй
Тій геройській нагоді!"
В душі на споді
Так боязно в негоді Не стати у пригоді
Уникнеш дій
І бути біді! Настане тоді
Кінець усіх надій!
А нерви знову сіп-сіп-сіп Так уже давно
О-о
Нерви знову, тіп-тіп-тіп Все йде вгору дном
О-о-о-о
Але я сестричка Що старша трохи
Отже, відміняються всі тривоги
Хто ще може кожну ношу нести
До мети. А нерви знову смик-смик-смик Є мільйон тривог
О-ох!
А хвилини тік-тік-тік Тут проблем на сімох
О-о-о-ох!
Але є сестричка Сильніша трохи
Отже, відміняються ахи-охи
Хтось же мусить руку простягти
Допомоги
В душі на споді
Я знаю, лихові годі Стояти весь час на перешкоді
В душі на споді
Пливе корабель Хоч не все так гладко в природі
В душі на споді З думок мені не сходить
"Як запобігти шкоді?" Шикуєш доміно
Та все одно Хтось дуне, і шеренга вся
За мить лягає знов Та ще й
Якби я цей
Надій людей тягар звалила
Легша стала би я, ніж пух
Розкрила крила
Забула втому Але натомість
Ця невідомість турбує
Хвилює, бо щось віщує
Нерви знову сіп-сіп-сіп Наче метроном
О-о
Нерви знову, смик, смик, смик Все йде вгору дном
О-о-о-о
Та твоя сестра дуже витривала
Тягарі родини підняла й не впала
Сили ніколи для рідних не шкода
Це мій дар
Та нерви знову тіп-тіп-тіп Є мільйон тривог
О-ох!
А хвилини тік-тік-тік Тут проблем на сімох
О-о-о-ох!
Та твоя сестричка, міцна й моторна
Гори каменюччя розгребе проворно
Хто я є, якщо десь ради не дам?
Тож я ваш дах
Вам мій дар Опора
Здається, ти забагато несеш...
Може, я перестаралася.
Так.
Є дещо, що ти повинна знати.
Минулої ночі, коли ти побачила тріщини,
я відчула себе слабкою.
Що?
- Луїсо! Віслюки! - Зараз зроблю!
Чекай. Що ти маєш на увазі?
Як думаєш, що шкодить магії?
Не знаю, але одного разу я чула від дорослих.
Перш ніж зникнути, тіо Бруно
побачив жахливе видіння.
Тіо Бруно? Що було в його видінні?
Ніхто не знає. Його так і не знайшли.
Але якщо з магією щось не так, почни з вежі Бруно.
Знайди те видіння.
Чекай! Як знайти видіння? Що я взагалі шукаю?
Коли ти його знайдеш, ти зрозумієш.
Але будь обережною.
Туди не можна ходити не просто так.
Просто ідеальна пара.
Така ідеальна.
І так добре для Енканто.
БРУНО
Касіто.
Ти можеш зупинити пісок?
Ти не можеш тут допомогти?
У мене все буде добре.
Я повинна це зробити.
Для тебе, для Абуели
і, може, трохи для себе.
"Знайди видіння, врятуй..."
ТВОЄ МАЙБУТНЄ ЧЕКАЄ
Привітик.
Багато сходів,
але принаймні зі мною друг.
Ні. Вже полетів геть.
Гаразд.
Ось вам ла фамілья Мадригал!
Сходів мільйон у каса Мадригал!
Я гадала, шлях тут буде інший Перелітно-магічний, та ні...
Неймовірно, скільки тут сходинок!
Бруно, твоя кімната найгірша!
Та ну тебе...
Гаразд, у мене все вийде.
Боягуз!
Порожньо.
Що шкодить магії?
Я.
Звідки ти так поспішаєш?
Пробач, я була...
Що в тебе у волоссі?
Мій Дар!
- Я втрачаю свій Дар! - Що?
Ми з Мірабеллю говорили про те, що я забагато на себе беру.
Я спробувала робити менше, але стала дуже повільною.
І я знала, що підведу всіх.
Я почувалася дуже погано, тож схопила всіх віслюків,
але коли я хотіла закинути їх у сарай, вони виявилися
важкими!
Що ти наробила? Що ти їй сказала?
Нічого. Я не...
Мірабеле, я повинна привести Гусманів на заручини Ісабели.
Не підходь до Луїси, доки я з нею не поговорю.
Більше ніяких проблем на сьогодні.
І що б ти не робила, припини.
Чому я у твоєму видінні, Бруно?
Тітко! Господи.
Пробач, я не хотіла...
Фу, геть!
Я хотіла забрати речі Тоньїто,
а тоді почула ім'я, яке ми не називаємо.
Чудово. Тепер грім, що приведе до мряки,
а мряка викличе дощ...
Чисте небо, ясне небо.
Ясне небо.
Тіа Пепо? Якщо...
Коли він мав видіння про когось, що це для них означало?
Ми не говоримо про Бруно.
Знаю. Гіпотетично, якби він тебе побачив у...
Мірабеле, нам треба готуватися до візиту Гусманів.
Я хочу знати, чи це було ніби позитивно чи не дуже...
- Це був кошмар! - Феліксе!
Їй треба знати, Пепі.
Ми не говоримо про Бруно.
Він бачив щось жахливе. А тоді...
Це траплялося.
Ми не говоримо про Бруно.
А якщо ви не розуміли видіння?
Треба було його зрозуміти, бо воно справджувалося.
Ані слова про Бруно-но-но-но!
Ані слова про Бруно!
- Так! Це був весілля день - Це був весільний день
Все було готове Небо синє і чисте як скло
Жодних хмарок, синь - як скло!
Бруно забрів і зловісно бухтів
Гроза!
То хто з нас розкаже, як було?
Лиш ти, моє щастя А хто ж?
Бруно нам наврочив злив
Дощ ринув долу!
Він цим мене буквально вбив
І враз навколо все охололо!
Вітер на весіллі вив
Ми цвіли в той день З тих пір ніде
Ані слова про Бруно-но-но-но!
Ані слова про Бруно!
Гей!
Змалку пам'ятаю Як той Бруно щось буркоче
Довго з мурмотінням тим Він муляв мені очі
Він такий незатишний Як у вітер у вікні
Незавидний дар має неборака
Поночі блукає мов бездомний собака
І для всіх вигадує Пророцтва навісні
Чуєш ти чи ні?
Він монстрощурів Носить на горбі
Він тебе гукне І чорно тобі
Лізе в душу всім І б'є наче грім
Ані слова про Бруно-но-но-но!
Ані слова про Бруно!
Він рибці звістив кінець І вранці - це
О, ні!
Сказав - розповнієш ти І є черевце
Сказав, що світить лисина мені
І ось вам мій стан
Гей!
Його вуста небезпечні як вулкан
Він казав Що життя моїх мрій
Гарантовано знайде мене
Він казав, моя сила росте
Як гілля лози весняне
Маріано нас не підведе
Він сказав: чоловік твоїх мрій
Обере не тебе
Послухавши інших
- А ці слова наче ніж - Тихіш!
Мовчи! Я востаннє кажу!
Ці слова як ніж!
М... Бруно... Де подівся Бруно?
Я дійсно хочу знати про Бруно Я маю знати, де тіо Бруно
Ісабела, твій хлопець тут!
Час до столу!
- Так! Це був весілля день - Це був весільний день
- Було готове - Небо синє і чисте як скло
ЛУЇСА
Він казав, моя сила росте
- Гроза! - То хто з нас розкаже, як було?
Маріано нас не підведе
- Бруно нам наврочив злив - Дощ ринув долу!
- Він цим мене буквально вбив - І враз навколо все охололо!
Вітер на весіллі вив
Він тут! Ні слова про Бруно-но!
Чого чекати від Бруно?
Ані слова про Бруно!
Як нам допоможе Бруно?
Мірабу! Готова до вечірки? Бо я...
Я ходила у вежу Бруно.
Його останнє видіння. Ми в біді.
Магія вмирає. Хата руйнується, Дар Луїси згасає.
Думаю, це все через мене.
Тату?
Нічого не скажемо. Абуела хоче, щоб усе пройшло бездоганно.
Поки Гусмани не підуть, ти не була у вежі Бруно.
Магія не помирає. Хата не руйнується.
Дар Луїси не згасає.
Ніхто не дізнається. Просто поводься як завжди.
Ніхто не повинен знати.
Я знаю.
Вона всім розповість.
Час сідати до столу!
Союз Гусманів і Мадригалів буде на користь Енканто.
Так. Тому будемо сподіватися, що вечір не обернеться катастрофою.
За ідеальний вечір!
Авокадо?
Каміло. Зміни вираз свого обличчя.
Води?
Мірабеле.
Передай, будь ласка, сметану.
Тату, передай сметану.
...видіння Бруно.
Пепо, хмара.
Чисте небо, ясне небо.
Видіння Бруно.
Мірабеле?
Усе гаразд?
Усе чудово. Просто вона схвильована.
Через освідчення. Зроби його!
- Так. - Якомога швидше.
Насправді я збирався...
Ти насправді збирався. Чудово!
Оскільки у кожного з вас є талант,
мій Маріано хотів розпочати піснею!
Луїсо, принеси, будь ласка, піаніно.
Гаразд.
Насправді наша сімейна традиція - співати вже опісля.
Ісабело, найвитонченіша з усіх Мадригалів.
Ти молодець.
Найдосконаліша квітка в усьому Енканто...
Ні!
Чи станеш ти...
Ні!
Що відбувається?
Мірабель у видінні Бруно.
Вона знищить магію, і ми всі приречені!
Абуело, прошу! Має бути якесь пояснення.
Я тебе ненавиджу!
- Я невдаха! - Луїсо!
Що ти накоїла?
Я нічого не роблю! Це видіння Бруно!
Магія міцна! Усе добре!
Ми Мадригали!
Мірабеле!
Агов!
Усе гаразд, мамо. Глибокий вдих, глибокий видих.
Зупинися!
Ні! Ні!
Допоможіть! Допоможіть...
Касіто!
Допоможи мені!
Ти дуже спітніла.
О, ні!
- Бувай. - Що?
Ні. Зажди!
Чекай!
Навіщо ти забрав видіння?
Тьфу-тьфу-тьфу! Постукаю по дереву.
Що це означає?
Ти через це повернувся чи...
Тіо Бруно?
Тьфу-тьфу-тьфу! Постукаю по дереву.
Ніхто не повинен був побачити те видіння.
- Але... - Трохи солі.
Цукру.
Чекай.
Це ти латав тут тріщини?
Ці? Ні. Я боюся навіть підійти до них.
Їх латав Ернандо.
- Хто такий Ернандо? - Я Ернандо, і я нічого не боюся!
Та це я.
Насправді мій Дар акторський.
Я Хорхе. Я роблю шпаклівку.
Як давно ти тут живеш?
Ти ніколи не зникав.
Я покинув свою вежу, в якій багато сходів,
а тут кухня збоку.
І безкоштовні розваги.
Що тобі подобається? Любиш спорт?
Ігрові шоу? Теленовели?
Їм не судилося бути разом.
Я не розумію.
Вона його тітка з амнезією,
тож не пам'ятає, що вона його тітка.
Це як заборонений вид...
Я не розумію, чому ти зник, але не зник.
Бо гори навколо Енканто дуже високі.
І як я вже казав, безкоштовна їжа та інше.
Ви любите безкоштовну їжу, правда?
Завжди голодні. Ніколи не задоволені.
БРУНО
Мій Дар не допомагав родині,
але я люблю родину, розумієш?
Просто я не знаю, як...
Як би там не було, тобі треба йти, бо...
Вагомої причини немає, а була б, ти б сказала:
"Мушу йти, бо це вагома причина".
Чому я у твоєму видінні?
Тіо Бруно?
Я лише хотіла, щоб родина мною пишалася.
Хоч один раз.
Але якщо я маю зупинитися...
Якщо я зашкоджу родині,
просто скажи мені.
Я не можу тобі сказати,
бо я не знаю.
У мене було це видіння в ту ніч, коли ти не отримала свого Дару.
Абуела хвилювалася через магію.
Тож благала мене зазирнути в майбутнє, подивитися, що це означало.
І я побачив, що магія в небезпеці.
Наш будинок руйнувався.
А тоді я побачив тебе.
Але видіння було не таким, як інші. Воно мінялося.
І відповіді не було. Немає чіткої долі.
Ніби твоє майбутнє не визначене.
Я знав, як це виглядатиме, що всі подумають,
адже я Бруно, і всі завжди припускають найгірше, тож...
Тож...
Ти зник, щоб захистити мене?
Я не знаю, як усе обернеться,
але моя здогадка:
родина, Енканто,
доля самого дива...
Усе залежатиме від тебе.
Або я помиляюся.
Розумієш, це загадка. Ось чому це видіння...
Якби я міг якось допомогти, я б...
але це все, що я знаю.
Удачі. Якби ж я побачив більше.
Так.
Точно.
Хочеш побачити більше, то подивись знову!
Спробуй знову побачити видіння.
Ні. Я більше не роблю видінь.
- Та міг би. - Та не буду.
Ти не можеш сказати мені тільки, що вся відповідальність на мені. І все.
Якщо наша доля залежить від мене, я кажу, що треба видіння.
Може, мені покажуть, що робити.
Якби я й захотів, а я не хочу, ти зруйнувала мою печеру для видінь.
Це проблема, бо треба багато простору.
- Ми щось знайдемо. - Де?
У моїй кімнаті.
Щури мені все розповіли. Не їж їх.
Наша родина потребує допомоги, а тобі потрібно звідси вийти.
Треба було мені сказати, одразу як побачив видіння.
Подумай про родину.
Я думав про свою доньку.
Пепо, заспокойся.
- Стараюся як можу. - Так.
Вам пощастило, що це не буря.
Мамо, ти завжди була занадто сувора з Мірабеллю.
Поглянь навколо.
Ми повинні захистити родину, наше Енканто. Ми не можемо втратити домівку.
Містяни хвилюються через магію.
Вони хочуть вас бачити.
Мірабель була в тому видінні не просто так.
Знайди її.
Краще поквапитися.
Не можна поквапити майбутнє.
А якщо я покажу тобі щось гірше?
Якщо тобі не сподобається моє видіння, скажеш:
"Бруно викликає погане. Він моторошний, його видіння вбило рибку".
Я не думаю, що ти викликаєш погане.
Просто у сімейних диваків погана репутація.
У тебе все вийде.
Від нервів.
Я зможу це зробити. Я зможу це зробити.
БРУНО
Краще тримайся.
Усе те ж саме. Я повинен зупинитися!
Ні. Я маю знати, як усе обернеться. Там має бути відповідь.
Ми чогось не помічаємо!
Ти дивишся на те саме, що й я.
- Якби було щось ще... - Там!
Там!
Метелик!
Рушай за метеликом!
Де це?
Усе змішано.
Це свічка. Вона стає яскравішою!
- Гадаю, ти допоможеш свічці! - Як?
З тобою хтось є.
- Ти з нею б'єшся! - Що?
Чекай, ні. Це обійми?
Це суперечка чи обійми?
Обійми. Обійми!
Щоб свічка світила яскраво, ти маєш її обійняти.
Обійняти кого?
Майже видно.
- Хто це? - Майже видно.
Бачу!
Ісабела?
Твоя сестра? Чудово!
І так завжди.
Як допоможуть обійми з Ісабелою?
Не знаю. Наша родина отримала диво. Як врятувати диво?
Обійняти сестру.
Мірабеле?
Гадаю, у нас не залишилось часу.
Це не спрацює.
Вона мене нізащо не обійме. Вона мене ненавидить!
Може, ти не чув, я зруйнувала її заручини!
- І взагалі, вона дуже дратує. - Мірабеле?
- Звичайно, це Ісабела! - Мірабеле?
Які в неї до мене претензії?
Це в неї троянди виходять із...
Мірабеле!
Пробач.
Ти не розумієш суть.
Доля родини залежить не від неї.
А від тебе.
Ти те, що потрібне цій родині.
Але ти повинна це побачити.
Самостійно, після того, як я піду.
Ти не підеш зі мною?
Це було твоє видіння, Мірабеле. Не моє.
Боїшся, що Абуела тебе побачить.
Так. Тобто і це теж.
Агов, заходь у гості, після того як врятуєш диво.
Після того як я врятую диво, я поверну тебе додому.
Тьфу-тьфу-тьфу! Постукаю по дереву.
Ти зможеш. Просто врятую диво.
Обіймами.
Ісо? Привіт.
Знаю, між нами не все легко,
але я готова стати тобі кращою сестрою.
Тож нам треба обійнятися.
Обіймемось і забудемо чвари?
"Обіймемось і забудемо чвари"?
Луїса й емпанади не підніме...
А ніс Маріано нагадує побиту папаю!
Ти геть втратила розум?
Ісо, здається, ти засмучена.
Знаєш, що лікує смуток? Теплі обійми.
Забирайся!
Усе було бездоганно.
Абуела і родина були щасливі.
Хочеш бути кращою сестрою? Вибачся за те, що зруйнувала моє життя.
Ну ж бо. Вибачайся.
Мені...
дуже...
шкода...
- що твоє життя таке прекрасне! - Іди геть.
Зажди! Добре! Я прошу вибачення!
Я не намагалася зруйнувати твоє життя!
У декого із нас серйозніші проблеми,
ти егоїстична принцеса!
"Егоїстична"?
Я приречена бути бездоганною все своє життя!
А ти тільки те й знаєш, що все псуєш!
Нічого не зіпсовано! Ти можеш вийти за свого прекрасного йолопа!
Я ніколи не хотіла виходити за нього! Я робила це для родини!
Боже мій.
Ісо,
це дуже серйозне зізнання.
Іди сюди.
Обіймімося.
Ісо?
Ти так раптово тут з'явився
Гострий скарб Цей малюк
Ісо? А зараз ми повинні...
Хай тут симетрії не видно Проте милий він
І він мій А що я зроблю?
Зажди Підійди!
- Авжеж! Підійди! - Ну що я зроблю?
Ну що ж! Підійди!
Мерщій! Підійди!
Сиплю примули й фіалки
Пасма квіту простягаю
Знали б люди, що ізмалку
Світла усмішка ховає
Що я зроблю Якщо малюнки заполонюють уяву?
Хай вони оживають
Що я зроблю, якщо люблю те Що не є досконале?
Та чудово, що є Бо воно моє!
Моя квітуча жакаранда
- І ліан ураган - Ліс!
Вітрюган!
Palma de cera ароматом Так п'янить і я лечу
Уже не втечу!
Я мухоловок враз створю для вас садок
Я хочу відчувати щось, крім квіток Стрибай на островок
Я хочу відчувати щось, крім квіток
Невже я зроблю Несподіваний крок? Це шок!
Ти жила десь у просторі мрій Та ці мрії чужими були
Цей корінь такий міцний!
Ти усім розсипала квітки
Доки власні ще тільки росли
- Злетиш ти колись - Злечу я колись
До вершин як орли Злетиш!
Моя квітуча жакаранда
- І ліан - Ще!
- Ураган - Так!
Palma de cera ароматом Так п'янить і я лечу
А що... А що...
А що ти зробиш Коли хочеться створити неймовірне
Щось казково-бузкове?
А що ти зробиш Якщо ти не можеш бути зразкова?
- Шаленій наче птах - Гей, люди добрі, дайте шлях
- Хай дико квітне табебуя - Із нею все
- Кольори - Тут квітує
- Добери - Кольори на твій смак!
Для тебе все шаленим цвітом
Я сьогодні застелю
А що я зроблю?
Те, що здивує люд
- А що я зроблю? - Я це також люблю
А що я зроблю?
Ти погано на мене впливаєш.
Що відбувається?
Абуело? Усе гаразд! Усе...
Ми врятуємо диво. Магія...
Про що ти говориш?
Подивися на хату! Подивися на свою сестру!
Будь ласка, просто... Ісабела не була щасливою.
Авжеж ні, ти зруйнувала її заручини.
Їй було потрібно, щоб я їх зруйнувала.
А тоді ми створили це все!
Свічка розгорілася, тріщини...
- Мірабеле. - Ось чому я у видінні!
Я врятую диво!
Ти повинна зупинитися, Мірабеле!
Тріщини почалися через тебе.
Бруно зник через тебе.
Луїса втрачає свою силу. Ісабела вийшла з-під контролю.
Усе через тебе!
Я не знаю, чому тобі не дано Дару,
але це не привід нашкодити цій родині.
Я ніколи не буду достатньо хорошою для тебе.
Правда ж?
Хоч як я намагатимусь.
Хоч як ми всі намагатимемося.
Луїса ніколи не буде достатньо сильною.
Ісабела не буде достатньо бездоганною.
Бруно залишив родину, бо ти бачила в ньому лише погане.
Бруно не хвилювала наша родина.
Він любить цю родину.
Я люблю нашу родину. Ми всі її любимо.
Це тебе вона не хвилює.
- Це ти руйнуєш нашу домівку. - Не смій...
Диво згасає через тебе.
Ні, ні, ні!
Свічка!
Касіто, підійми мене!
Ні!
АНТОНІО
Обережно, Антоніо!
Треба вибиратися звідси!
Мірабеле!
Мірабеле, треба тікати!
- Мірабеле! - Мірабеле!
Мірабеле, облиш її!
Мірабеле! Будинок впаде!
- Мірабеле, тікай! - Мірабеле!
Ні.
Мірабеле!
Мірабеле, ти поранена?
Мірабеле!
Джульєто, хутчій!
Джульєто!
Не рухайся. Я зараз повернуся.
Як це сталося?
Давай я допоможу тобі.
- Усе гаразд? - Антоніо, не плач, любий.
Як таке можливо? Диво зруйновано.
Що тепер робити?
Моя сила. Вона зникла.
А як щодо Антоніо? Що він робитиме?
Мірабеле?
Мірабель! Де Мірабель?
Де вона?
Мірабеле!
Мірабеле?
Мірабеле!
Мірабеле?
Мірабеле!
Її ще не знайшли?
- Мірабеле! - Мірабель!
Мірабеле!
Мірабеле.
Пробач.
Я не хотіла нам нашкодити.
Я просто хотіла
бути кимось, ким я не є.
Я ніколи не могла повернутися сюди.
Біля цієї річки нам було дано наше диво.
Де Абуело Педро...
Я думала, що в нас буде інше життя.
Я думала, що буду іншою жінкою.
Мені дали диво.
Другий шанс.
І я так боялася його втратити,
що забула, для кого було це диво.
І мені так шкода.
Ти нам не нашкодила, Мірабеле.
У нас біда...
через мене.
Бабусю.
Нарешті я бачу.
Ти втратила свою домівку.
Ти все втратила.
Ти так багато страждала,
одна-однісінька,
щоб цього ніколи не сталося знову.
Нас врятували завдяки тобі.
Завдяки тобі нам подарували диво.
Завдяки тобі ми родина.
І що б не зламалося,
ми зможемо все полагодити разом.
Я просила свого Педро про допомогу.
Мірабеле.
Він послав мені тебе.
Вона невинна!
Я показав їй видіння!
Це все я!
Я сказав їй "Уперед!" І вона...
Вона хотіла допомогти.
Мені байдуже, що ти про мене думаєш, але якщо ти занадто вперта, щоб...
Здається, я пропустив щось важливе.
Ходімо.
Що відбувається? Куди ми їдемо?
Додому.
Це вона! Я її знайшов!
Я її знайшла!
Вона повернулася!
Мірабеле!
Мамо.
Люба, я так хвилювалася.
Ми не могли тебе знайти.
Скрізь були бджоли.
Зі мною все буде гаразд.
Ні, якщо в нас не буде будинку.
Що? У нас немає дому. Я не можу це сказати?
Що це таке? Не будинок.
Оцей наш дім Діжде нових підвалин
Тепер нам сумно Проте на мить лише
Усе сімейство Віддавна рятували
Його дива Та є насправді щось іще
Хоч зірки впадуть в імлу
Згинуть хоч зірок сліди
Ти іскорку малу
В собі несеш завжди
Я завинила як ніхто
Я бачу помилку свою
Дива в життя твоє не магія дає
Вони в тобі вже є
Бо дива Це ти
Вони в тобі вже є
Є в усіх Є в усіх
То що, тут Уже говорять про Бруно?
Це ж Бруно!
Так! Час уже сказати про Бруно
І я скажу Пепа, звиняй за те весілля
Вийшло просто божевілля
То не віщування Я бачив твоє хвилювання
Та був певен на всі сто Він кохав як ніхто
І у дощ, і у сніг Він є твій, він є тут
Він є той!
Так, я кохав, як ніхто!
Пробачте мені, любі, ті слова чудні
Гей! Тільки вже не покидай рідні
- Не будь казна-де - Твоя сім'я тебе жде
Якщо з нами будеш ти Настануть кращі дні
А я чула, як він лазив Десь там у стіні
Щось нове...
Це йдуть усі, хто тут живе
Гей!
Усі сюди Усі сюди
Разом з усіма іди Разом з усіма іди
Чудес не ждіть Але є гурт
Що зробить радо все для вас
Буде дім, якщо взятись усім Ти за трьох!
- Часом страх валить з ніг - Так у всіх!
Сила - це ще не все Необхідний досвід
Як і відвага зробити дослід
Нехай Хай паростки потягнуться до стріх
Садімо вже їх
Утрьох
Зоря здолає тьму
І гляне з висоти
Бо іскорку малу
Наша доня здатна нести
Так само, як ти
Гей, Маріано Не сумуй!
Як... Як любові прагну я!
То краще дій, а не жалкуй Ти знайомий з Долорес?
Я далі якось сама. Бувай!
Твій тон гучний
Шануєш ти батьків І в цьому чарівний
Ти пишеш поезії Щойно місяць небес сягне
То, може, ти врешті-решт Тут на Землі помітиш мене?
Бачу на власні очі.
Чую на власні вуха.
Так!
Тут усі Тут усі
- Одружуймося. - Устигнеш.
Тут усі Тут усі
Дім, наш дім! Тут кожного старання
Хай є в нім вади...
- Та в нас є теж - Отож
І вже пора почати святкування
- Як... - Як бути з входом?
Ти перша увійдеш.
Ти шлях нам крізь імлу
Шукала в боротьбі
Живи, твори, дивуй
Ти сама - наш дар Дар в тобі
Лиш подивись
Що ти бачиш?
Лиш... себе.
У сім'ї
Ну ж бо! Заходьте!
Так!
Так, любове!
Усі разом...
Родина Мадригал!
Переклад субтитрів: Тетяна Романюк