Nyisd ki a szemed!
Innen jön a varázserőnk?
Bizony.
Ez a gyertya rejti a csodát, amit a családunk kapott.
Hogy jutottunk hozzá egy csodához?
Réges-rég...
amikor a három kisbabám megszületett,
az abuelóddal, Pedróval el kellett menekülnünk az otthonunkból.
És bár sokan csatlakoztak hozzánk
abban a reményben, hogy új otthonra találunk,
nem tudtunk elmenekülni a veszélyek elől,
és az abuelód odaveszett.
De a legsötétebb pillanatunkban
kaptunk egy csodát.
A gyertya varázserejű lánggá változott, ami soha nem alszik ki.
És megáldott minket egy menedékkel, ahol élhetünk.
Egy csodás hellyel.
Egy encantóval!
Egy encantóval.
A csoda nőttön nőtt.
És a házunk,
a mi casitánk
életre kelt, hogy menedéket nyújtson nekünk.
Amikor a gyerekeim megnőttek,
a csoda megáldotta őket egy varázserejű képességgel.
És amikor az ő gyerekeik is megnőttek...
Ők is kaptak a varázserőből.
Így van!
És együtt a családunk képességei
új otthonunkat paradicsomi hellyé tették.
Ma este ez a gyertya átadja neked a te képességedet, mi vida.
Erősítsd a közösségünket, erősítsd az otthonunkat!
Tedd büszkévé a családodat!
Büszkévé teszem a családomat.
Igen, casita, megyünk!
Mit gondolsz, nekem mi lesz a képességem?
Csodálatos vagy, Mirabel Madrigal!
Bármilyen képesség is vár rád,
ugyanolyan különleges lesz, mint te.
ENCANTO
Tedd büszkévé a családodat!
Jó reggelt, Abuelo!
Hahó! Mikor érkezik a varázserejű képesség?
Ma este lesz az unokatestvérem ünnepsége.
Neki mi a képessége?
Majd megtudjuk!
Neked mi a képességed?
Ki kérdezi?
Mi!
Nem beszélhetek a magam nevében. Csak egy vagyok a csodás Madrigalok közül.
Kik azok a csodás Madrigalok?
Nem fogtok békén hagyni, igaz?
Casita, segíts!
Fiókok!
Padló!
Ajtó!
Indulás!
Ez a mi otthonunk Minden nemzedék itt vár
Mind csupa-csupa zene A saját ritmusára jár
Ez itt az én családom Egy tökéletes csillagkép
Annyi csillag van benne És mind ragyogó fénnyel ég
Hű!
De tisztázzunk valamit Itt Abuela a főnök
Hű! Ő vezetett ide minket Sok évvel ezelőtt
Hű! És évről évre A családi áldás egyre nő
De sok minden van Amit tudnotok illendő
Így köszönt a család, a sok Madrigal
Az otthonunk, itt él a sok Madrigal
Úton vagyunk oda
Ahol mindenki fantasztikus És varázslatos
Az én családomban mindenki Madrigal
-Ó, istenem! Ők azok! -Mik a képességeik?
-Nem tudom fejben tartani mindet! -De én nem tudom, ki kicsoda!
Jól van, nyugi!
-Fizikai képtelenség lenyugodni! -Mondj el mindent!
-Neked mik a képességeid? -Meséld el, mire képes mindenki!
Ezért van az, hogy a kávé felnőtteknek való.
Az én Pepa nénikém Hangulata az időjárásra hat
Ha ő boldogtalan A nappal hűvös marad
Az én Bruno bácsikám
Bruno tabutéma!
Azt mondják, látta a jövőt Egy nap nyoma veszett
Ó! És ő az anyám, Julieta Mondom, ő mit tehet
Hé! Az igazság az Hogy gyógyít, amit főz
Hű! Az ő receptje Minden betegséget legyőz
Ha ti ámultok ezen Képzeljétek, én mit érzek
Anya!
Így köszönt a család, a sok Madrigal
Az otthon, hol él a sok Madrigal
Hé, jövök!
Tudom, ez kissé fantasztikus És mágikus
De az én családomban mindenki Madrigal
-Két fiú szerelme is Madrigal-leány -Madrigal-leány
-És befogadta őket a Madrigal család -A Madrigal család
Félix bácsi elvette Pepát Apukám elvette Julietát
-Így lett Abuela Madrigal nagyi -Abuela Madrigal nagyi
Gyerünk Gyerünk
Esküszünk, hogy mindig Segít a nagycsalád
És kiérdemeljük a csodát Ami valahogy ránk talált
A város egyre nő A Föld forog tovább
De munka és az odaadás Táplálja majd a csodát
És minden új nemzedéknek Táplálni kell a csodát
Várj, ki a nővér és ki az unokatesó?
Annyian vagytok!
Hogy tartod őket észben?
Oké, oké!
Annyi a gyerek a házunkban Hát legyen hallható
Tudjátok, mi jön most? A nagy unoka-sorakozó!
Unoka-sorakozó!
Dolores kuzin mindent hall
Camilo, ő alakváltó Képességét ma kapja Antonio
-A nővéreim, Isabela és Luisa -Isabela és Luisa
Egyik erős, másik kecses Mindenképpen tökéletes
-Isabela -Virágot ültet, és a város megvadul
Isabela
Ő a legnagyobb kedvenc
Luisa, Luisa
Luisáé a szupererő
Szépség plusz izom, ez mindig nyerő
-Készülődjünk! -Jövök, Abuela!
Ilyen az élet, ez a Madrigal család
Most már ismeritek: Ez a Madrigal család
Ahol mindenki fantasztikus És varázslatos
Ez itt a Madrigal család Adiós
De mi a te képességed?
Hát, mennem kell Ilyen az élet, ha valaki Madrigal
De most már ismerős a sok Madrigal
Nem akartam, hogy rólam szóljon a dal
Csak felsoroltam, ki ez a sok Madrigal Gyerünk
-Na és Mirabel? -Az első Abuela
Aztán Pepa néni Az időjárásért ő felel
Na és Mirabel?
Az én anyukám Julieta A gyógyításhoz neki elég egy répa
-Na és Mirabel? -Apukám, Agustín
Sokszor nem remekel De jót akar
Na és Mirabel?
Kérdeztétek, ki mit csinál Van itt nővér, unokatesó és
Mirabel
Camilo kuzin nem nyugszik Mosolyt csal az arcokra
Dolores kuzin ezt a dalt Egy kilométerről is meghallja
Nézzétek Ez Mariano úr
Vedd el a tesóm, ha kedved tartja
Köztünk maradjon, Elég hiú, lelked rajta
Túl sokat beszélek Kösz, de mennem kell
-Csodás a családom -Mirabel
-És én is tagja vagyok -Mirabel
Hát igen
Mirabel!
Mit csinálsz?
Csak a családról kérdezősködtek, és...
Épp el akarta mondani, mi az ő szipiszupi képessége!
Á, Mirabel nem kapott!
Te nem kaptál képességet?
Mirabel! Csomagod jött!
Tiéd az extra, te vagy az egyetlen képesség nélküli Madrigal-gyerek.
Úgy neveztem el: "semmi extra extra", mivel nincs képességed.
Köszönöm.
Á, Antoniónak üzenem: sok szerencsét!
A legutóbbi képességünnepség nagy csalódás volt.
Mivel az volt a tiéd, és neked nem sikerült.
Én a helyedben nagyon szomorú lennék.
Hát, kis barátom, márpedig én nem vagyok az!
Mert az igazság az, képesség ide vagy oda,
én is pont olyan különleges vagyok, mint a családom többi tagja.
Ki kér még rózsaszínt?
Srácok, hol dobjam le a kocsit?
Talán a te képességed a tagadás.
Csináltam egy szivárványt!
Vidd el a székeket az útból!
Bocsánat! Elnézést!
Dolores, hallod, hogy valaki késésben van?
Emeld magasabbra! Magasabbra!
-Szép munka! -Igen, igen.
Camilo, kell még egy José!
José!
Luisa, a zongora az emeletre megy!
Rajta vagyok! Óvatosan, tesó!
Az én kicsikém estéjének tökéletesnek kell lennie, és ez nem az!
És jönnek a vendégek!
És semmi sincs készen!
A virágok!
Valaki virágot mondott?
Isabela!
A mi angyalkánk!
Kérlek, ne tapsoljatok!
-Köszönöm! -Ó, semmiség!
Egy kis testvéri tanács:
ha nem erőlködnél folyton, nem lennél útban.
Igazából, Isa, ezt hívják segítségnek.
És nem vagyok útban. Te vagy útban.
Bocsáss meg!
Mi vida, jól vagy? Nem kell túlzásba vinned.
Tudom, mama!
Csak én is ki akarom venni a részem, ahogy a család többi tagja.
Igaza van, amor.
Az első képességünnepség a tiéd óta. Érzelmes pillanatok.
-Méhcsípés! -És is jártam így.
Amikor én és Félix bácsikád benősültünk a családba,
kívülállók voltunk, akiknek nincs képességük, és soha nem is lesz.
Ennyi kivételesség közepette könnyű volt úgy érezni, mi...
bevételesek vagyunk.
Oké, papi.
-Csak azt mondom, értem. -Egyél!
Mi amor, ha valaha beszélgetni akarsz róla...
Ki kell raknom a cuccokat. A ház nem fogja feldíszíteni magát.
Bocsi, mégis. Remekül nézel ki.
-Corazón, ne feledd! -Igen, ne feledd!
-Semmit nem kell bizonyítanod! -Semmit nem kell bizonyítanod!
-Ti pakoljatok le ott! -Takarítsátok ki a szobátokat!
Nem érdekel, milyen nagy.
Látta valaki a gitáromat?
Egy óra!
Nem, nem!
Nem kéne másra hagynod a díszítést?
Nem, ezeket én készítettem, meglepetés neked!
Mirabel, tudom, hogy segíteni akarsz.
De a mai estének tökéletesnek kell lennie.
Az egész város számít a családunkra, a képességeinkre.
A segítség legjobb módja néhányunk esetében az, ha félreállunk.
Hagyjuk, hogy a család többi tagja azt csinálja, amihez a legjobban ért.
Rendben?
Aha.
-Pepa! Ott egy felhő! -Tudom, mama.
De nem találom Antoniót. Mit akarsz tőlem?
Mama, légy kedves Mirabelhez, oké?
Tudod, hogy a ma este nehéz lesz neki.
Ha a képességünnepség most sem alakul jól,
a mai este nehéz lesz mindannyiunknak.
Antonio!
Mindenki téged keres.
Ez az ajándék megsemmisíti önmagát, ha nem veszed át,
három...
kettő...
egy...
Izgulsz?
Nincs miért aggódnod.
Megkapod a képességedet, kinyitod azt az ajtót,
és minden szuper lesz.
Tudom.
Mi van, ha nem működik?
Hát, ha a lehetetlen mégis bekövetkezne,
itt maradnál velem a gyerekszobában.
Örökre.
És akkor csak az enyém lennél.
Bárcsak neked is lenne egy ajtód!
Tudod, mit?
Miattam nem kell aggódnod,
mert van egy csodálatos családom,
és egy csodálatos házunk.
És itt van egy csodálatos te is.
És látni, hogy megkapod a különleges képességedet és az ajtódat,
ez engem sokkal boldogabbá tesz, mint bármi más.
De sajnos, hiányozni fog a világ legjobb szobatársa.
Tudom, hogy imádod az állatokat,
ezt neked csináltam, hogy amikor beköltözöl a menő új szobádba,
mindig legyen valami, amivel összebújhatsz.
Rendben, hombrecito, készen állsz?
Bocsi, még kell egy ölelés!
Oké, megyünk!
Tessék!
Cecilia, fel a tetejére!
Hát itt vagy!
Nézzenek oda! Kész felnőtt!
Pepi, amor, egészen elázik!
Apád büszke rád!
Nekem nem ilyen a hangom!
Abuela szerint itt az idő.
Az ajtódnál várunk.
Oké.
Oké!
Jól van, végeztem!
Ötven évvel ezelőtt,
a legsötétebb pillanatunkban
ez a gyertya csodával áldott meg minket.
És a legnagyobb megtiszteltetés a családunkban az volt,
hogy az áldást szeretett közösségünk szolgálatába állíthattuk.
Ma este újra összegyűlünk,
amikor egy újabb családtag lép be a fénybe,
hogy büszkévé tegyen minket.
Nem megy!
Szükségem van rád.
Gyere, menjünk oda az ajtódhoz!
A képességedet a csodánk dicsőségére használod majd?
Szolgálni fogod ezt a közösséget,
és erősíted az otthonunkat?
Értem, amit mondasz!
Persze, hogy eljöhetnek!
Van egy új képességünk!
Belül nagyobb?
Antonio!
Hova akarsz menni?
-Ez szuper volt! -Oké! Jól van!
Ez elképesztő volt.
Tudtam, hogy képes vagy rá!
Olyan különleges a képességed, mint te magad!
Kell egy fotó!
Mindenki jöjjön!
Ez egy nagyszerű este! Egy tökéletes este!
Mindenki együtt!
La Familia Madrigal!
Ne légy dühös egy kicsit se
Ne bánkódj, ne szomorkodj
Még mindig A Madrigal család a része vagyok
Nincs semmi baj Teljesen jól vagyok
Félreállok, míg más ragyog
Mégis bánatos vagyok Mégis bánatos vagyok
Nem tudok hegyeket mozgatni
Nem tudok virágot bontani
Nem bírok ki még egy éjszakát A szobámban
Csodára várva
Ami eltört, nem tudom meggyógyítani
Az esőt, a hurrikánt irányítani
A kimondatlan, láthatatlan fájdalmat Nem tudom visszafojtani
Mindig várni a csodát Egy csodát
Mindig egyedül lenni
Mindig csak sóvárogni
Mintha most is az ajtónál állnék Ragyogásra vágyva
Ahogy mindenki ragyog
Nem kell más, csak változás
Nem kell más, csak egy esély
Tudom, nem állhatok többé félre Nyisd ki a szemed
Nyisd ki a szemed
Én elmozdítanám a hegyeket
Fákat ültetnék, virágot bontanék
Valaki mondja meg, hová menjek
Várom a csodát Egy csodát
Ami eltört, én meggyógyítanám
Újat mutatnék ennek a családnak
Hogy ki is vagyok én Hát mit tehetnék?
Unom már, hogy csak várok a csodára Hát itt vagyok
Készen állok Rajta, kész vagyok
Türelmes voltam Állhatatos, megbízható
Áldj meg most Ahogy akkor rég megáldottál minket
Amikor egy csodát adtál nekünk
Lekéstem már a csodáról?
Casita?
Gyere, Abuela!
Veszélyben van a ház!
A csempék lepotyogtak, és mindenhol repedések voltak!
És a gyertya majdnem kialudt!
Mutasd!
Mi?
Nem, ez...
Ott voltak a repedések!
Mindenütt!
A ház bajban volt, a gyertya...
Abuela, esküszöm...
Elég!
Nincs semmi baj a La Casa Madrigallal.
Erős a varázslat.
És az italok is.
Legyetek szívesek! Zenét!
Ha az egészet csak képzeltem, hogy vágtam el a kezemet?
Sose tenném tönkre Antonio estéjét!
Tényleg ezt gondolod?
Azt gondolom, hogy a mai nap nagyon nehéz volt számodra.
Ez...
Vigyáztam a családra.
És talán nem vagyok olyan erős, mint Luisa,
vagy könnyeden tökéletes, mint señorita perfecta Isabela,
akinek még sose volt rossz napja, de...
mindegy.
Bárcsak úgy látnád magad, ahogy én.
Te így vagy tökéletes.
Te is épp olyan különleges vagy, mint bárki más ebben a családban.
Meggyógyítottad a kezemet egy arepa con quesóval.
A kezedet a lányom iránti szeretetemmel gyógyítottam meg,
akinek csodálatos az észjárása,
-nagy a szíve, menő a szemüvege... -Hagyd abba!
Mama!
Tudom, mit láttam.
Mira, a bátyám, Bruno eltávolodott ettől a családtól.
Nem akarom, hogy veled is ugyanez történjen.
Aludj egy kicsit!
Holnap jobban fogod érezni magad.
Pedro!
Szükségem van rád.
Repedések a casitánkon.
Ha a családunk tudná, valójában milyen sebezhetők vagyunk...
Ha a csodánk haldoklik...
Nem veszíthetjük el újra az otthonunkat.
Miért történik ez?
Nyisd fel a szemem!
Ha a válasz itt van, segíts megtalálni!
Segíts megvédeni a családunkat!
Segíts megmenteni a csodánkat!
Majd én megmentem a csodát.
Várjunk! Hogyan kell megmenteni egy csodát?
Rájövök, mi történik a csodával.
Ó, fogalmam sincs!
De van egy ember a családban, aki mindent hall.
Szóval, ha valaki tudja, mi a baj a varázserővel...
Hé!
...az ő.
Dolores, szia!
Az összes idősebb unokatesóm közül te vagy a kedvencem,
úgy érzem, veled bármiről beszélhetek,
szóval, te is bármit elmondhatsz nekem.
Ott a tegnapi gond a varázslattal, ami miatt senki se aggódott,
de talán te hallottál valamit, amiről tudnom kéne.
Camilo! Ne tettesd magad Doloresnek, csak hogy kétszer szedhess!
Egy próbát megért.
Az egyetlen, aki aggódik a varázserő miatt, te vagy,
meg a falban pusmogó patkányok.
Luisa, hallottam, hogy a szeme tikkelt egész éjjel!
Meg is vagyunk.
Mindenki asztalhoz! Gyerünk!
-Luisa! -Család!
Mindannyian hálásak vagyunk Antonio csodás új képességéért.
Én mondtam nekik, hogy melegítsék elő a székedet!
Köszönöm, Toñito.
Ma biztos megtaláljuk a módját, hogyan vegyük hasznát az áldásodnak.
Luisa, Dolores azt mondja, teljesen ki vagy borulva.
Nem tudsz esetleg valamit a tegnap estéről, a varázserőről...
-De tudsz! -Mirabel!
-Ha nem tudsz figyelni, segítek neked. -Igazából...
Casita!
Mint mondtam,
soha nem tekinthetjük magától értetődőnek a csodáinkat,
így ma kétszer olyan keményen fogunk dolgozni.
-Jó. Segítek Luisának. -Állj!
Előbb egy bejelentés.
Beszéltem Guzmánékkal, miután Mariano megkérte Isabela kezét.
Dolores, tudod a dátumot?
Ma este. Öt gyereket akar.
Csodálatos!
Egy ilyen derék fiatalember a mi tökéletes Isabelánkkal
a varázslatos áldások új nemzedékeit hozza el,
és mindkét családot erősebbé teszik.
Jó. A közösségünk számít ránk.
La Familia Madrigal!
Luisa, szia! Mi az?
-Bocsi! -Mi a bajod?
Hé! Luisa, várj!
-Luisa, el tudod téríteni a folyót? -Meglesz!
-Luisa, a szamarak megint kiszöktek! -Rajta vagyok!
Luisa!
Várj egy percet!
Mesélned kell a varázslatról!
Mi folyik itt? Mit titkolsz?
Semmit. Csak egy csomó házimunka vár, szóval inkább haza kéne menned.
Luisa, a házam megdőlt a...
Dolores azt mondta, tikkelt a szemed, pedig soha nem szokott.
Valamitől ideges vagy.
Hé, menj arrébb! Le fogok ejteni miattad egy szamarat.
Luisa, megtennéd, hogy...
-Csak mondd el, mi az! -Nincs mit mondanom.
Nyilvánvalóan aggódsz valami miatt.
Luisa, ha tudod, mi árt a varázserőnek,
és nagyobb lesz a baj, csak mert nem mondod el.
Nincs semmi baj!
Hűha, bocsi!
Az ott kiosont. Úgy értettem, hogy...
Miért lenne bármi baj?
Jól vagyok. A varázserő jól van.
Luisa jól van. Kicsit se vagyok ideges!
A szemed megint úgy csinál...
Erős vagyok Nem idegeskedem
Kemény vagyok, mi ez nekem
Oké.
Hegyeket mozgatok Templomokat tolok
Ragyogok, mert tudom Hogy ez komoly dolog
Persze, úgy értem... Hé, hová mész?
Nem érdekel, a munka milyen nehéz
Kemény és tartós ez az egész Gyémánt és platina
Megtalálom Kilapítom
Amit kapok, elfogadom Összetöröm, amit kell
De a felszín alatt feszült vagyok Mint kötéltáncos a magasban
A felszín alatt Herkules mondott tán olyat:
"Nem akarok Cerberusszal küzdeni"
A felszín alatt
Biztos értéktelen vagyok Ha nem szolgálhatok
Egy hiba vagy repedés
A pohárban Az utolsó cseppenés
Melyik a pohárban az utolsó csepp?
A nyomás, az a folytonos csepegés Aminek sosincs vége
Hű!
A nyomás, az a folytonos remegés Amíg szét nem robbansz
Hű!
Add csak át a nővérednek Ő idősebb
Add át a sok nehéz terhet Amit nem bírunk el
Ki vagyok én, ha nem bírom a tempót?
Ha a nyomás, az a folytonos teperés Nem enged ki soha
Hű!
A nyomás, az a folytonos ketyegés Robbanásra kész
Hű!
Add csak át a nővérednek Ő erősebb
Hátha bírja még egy kicsit
Ki vagyok én Ha nem tudok többet cipelni?
Ha megtorpanok
A felszín alatt
Nem mutatom, hogy félek, és rosszabb Aggódom, valami ránk bajt hozhat
A felszín alatt
A hajó nem tért ki Pedig a jéghegy nagyságát érti
A felszín alatt A célomra gondolok
Meg tudom ezt őrizni? Sorakoznak a dominók
Könnyű szél fúj Hiába vigyázol, feldönti
És csak megy tovább és tovább De várj
Ha le tudnám rázni
Az elvárások nehéz súlyát
Vajon örülhetnék
Vagy megpihenhetnék?
Vagy az egyszerű öröm helyett Mérjük fel a helyet
Egyre csak nő a nyomás Egyre nagyobb
De folytasd, mert nem nincsen más
A nyomás, az a folytonos csepegés Aminek sosincs vége
Hű!
A nyomás, az a folytonos remegés Amíg szét nem robbansz
Hű!
Add át a nővérednek Az sosem árt
Lássuk, elbír-e minden családi terhet
Nézd, ahogy megtántorodik Meghajol, de el nem törik
Nincs hiba
Csak a nyomás, az a folytonos teperés Ami sosem enged
Hű!
A nyomás, az a folytonos ketyegés Mindjárt berobban
Hű!
Add csak át a nővérednek És ne is gondolj bele
Ugyanez a nyomás Mit tett volna veled
Ki vagyok én, ha nincs meg, ami kell?
Nincs repedés Nincs szünet
Nincs hiba Nincs nyomás
Szerintem túl sok terhet cipelsz...
Talán túlzásba viszem.
Ja.
Van valami, amit tudnod kell.
Tegnap este, amikor megláttad a repedéseket...
gyengének éreztem magam.
Mi?
-Luisa! A szamarak! -Rajta vagyok!
Várj! Hogy érted ezt?
Szerinted mi teszi tönkre a varázserőt?
Nem tudom, de egyszer hallottam a felnőtteket.
Mielőtt Bruno bácsi elment,
szörnyű látomása volt róla.
Bruno bácsinak? Mi volt a látomásban?
Senki sem tudja. Sosem találták meg.
De ha valami baj van a varázslattal, kezdd Bruno tornyával!
Találd meg azt a látomást!
Várjunk! Hogy találjam meg a látomást? Mit keressek egyáltalán?
Ha megtalálod, tudni fogod.
De légy óvatos!
Az a hely okkal tiltott.
Tökéletes pár.
Olyan tökéletes!
És nagyon kedvező az encanto számára.
Casita!
Le tudod állítani a homokot?
Hogy nem tudsz idebent segíteni?
Nem lesz gond.
Ezt muszáj megtennem.
Érted, Abueláért...
Talán egy kicsit magamért is.
"Találd meg a látomást, mentsd meg..."
A JÖVŐD VÁR RÁD
Á, helló!
Sok itt a lépcső,
de legalább lesz egy barátom.
Nem. Azonnal elrepült.
Rendben.
Üdvözöl téged a sok Madrigal
Sok a lépcső, ez a Casa Madrigal
Azt hinnéd, van varázslatos mód arra Hogy magasra juss, de nem
Varázslatos, hány lépcső befér ide!
Bruno, rémes a szobád!
Gyerünk...
Oké, menni fog.
Lusta vagy!
Üres.
Vajon mi árt a varázslatnak?
Én!
Honnan jössz ilyen sietve?
Sajnálom, hogy...
Mi van a hajadban?
A képességem!
-Elveszítem az képességemet! -Mi?
Mirabellel beszélgettünk arról, hogy túl sokat cipelek.
Ezért próbáltam kevesebbet cipelni, de rájöttem, hogy ez hátráltat.
És tudtam, hogy mindenkit cserben fogok hagyni.
És nagyon rosszul éreztem magam, így hát fogtam az összes szamarat,
de amikor mentem, hogy bedobjam őket a pajtába, azt éreztem, hogy...
Nehezek!
Mit műveltél? Mit mondtál neki?
Semmi. Én nem...
Mirabel, el kell mennem a Guzmánékért, Isabela eljegyzése miatt.
Maradj távol Luisától, amíg nem tudok beszélni vele!
Ma este nem lehet több problémánk.
És bármit is csinálsz, hagyd abba!
Miért vagyok benne a látomásodban, Bruno?
Nénikém! Jesszus!
Sajnálom, nem akartam...
Hess, hess!
Csak el akartam hozni Toñito maradék holmijait,
és akkor meghallottam a nevet, amit nem mondunk ki.
Remek. Erre most mennydörgök, aztán jön majd a szitálás,
a szitálásból zápor lesz...
Tiszta ég, tiszta ég!
Tiszta ég!
Pepa néni! Ha...
Ha neki látomása lenne valakiről, az mit jelent az illető számára?
Bruno tabutéma.
Tudom. Csak elméletileg, ha meglátna...
Mirabel, kérlek! Készülnünk kell Guzmánék érkezésére.
Csak azt akarom tudni, inkább pozitív, vagy nem annyira...
-Rémálom volt! -Félix!
Meg kell tudnia, Pepi, meg kell tudnia!
Bruno tabutéma!
Folyton valami szörnyűséget látott. Ami aztán...
Bumm! Bekövetkezett.
Bruno tabutéma!
Mi van, ha nem érted, mit látott Bruno?
Akkor jobb, ha rájössz, mert hamarosan bekövetkezik.
Bruno tabutéma-ma-ma-ma
Bruno tabutéma
-De az esküvőm napja volt -Az esküvőnk napja volt
Épp készülődtünk Nem volt felhő az égen
A felhő tiltott volt
Bruno besétál Vigyora csintalan
Mennydörgés
Te mondod el a sztorit, vagy én?
Sajnálom, mi vida Folytasd csak!
Bruno szerint eső készül
Miért mondta el neki?
A fejemben vihar támad
Abuela esernyőt nyit
Esküvő egy hurrikánban
Milyen örömteli nap De mindegy
Bruno tabutéma-ma-ma-ma
Bruno tabutéma
Hé
Félelemben éltünk Bruno dadog, vagy nyelve botlik
Mindig hallom, ahogy mormog És motyog
Ha rá gondolok Hangot hallok: hulló homok
Nehéz ügy egy ilyen szerény képesség
Abuela és a család nem érti
Jóslatokkal küzdenek Mit nem értenek meg
Érted?
Két méter magas A hátán patkány
Ha a neved kimondja A fény is halvány
Látja az álmaidat És élvezi a sikolyokat
Bruno tabutéma-ma-ma-ma
Bruno tabutéma
Azt mondta, meghal a halam Másnapra halott
Nem, nem
Azt mondta, nagy lesz a hasam És úgy lett
-Nem, nem -Azt mondta, kihullik a hajam
Most ezt nézd meg!
Nem, nem
A sorsod megpecsételve Amint a jóslatot kimondta
Nekem azt mondta Hogy az élet, amiről álmodom
Meg van ígérve, és egy nap megkapom
Azt mondta, az erőm egyre nő majd
Mint a szőlő az indán
Mariano úton van
Azt mondta, hogy álmaim férfija
Itt lesz a közelben, nem érem el soha
Mást vesz feleségül
-Mintha most hallanám -Hé, hugi
Erről egy hangot se!
Most is hallom őt
Hm, Bruno Igen, hát ez a Bruno
Mindent tudnom kell róla A színtiszta igazságot, Bruno
Isabela, itt van a barátod!
Itt a vacsora ideje
-Az esküvőm napja volt -Az esküvőnk napja volt
-Nem volt felhő az égen -A felhő tiltott volt
Azt mondta, az erőm egyre nő majd
-Mennydörgés -Te mondod el a sztorit, vagy én?
Mariano úton van
-Bruno szerint eső készül -Miért mondta el neki?
-A fejemben vihar támad -Abuela esernyőt nyit
Esküvő egy hurrikánban
Itt van Bruno tabutéma-ma
Miért is beszéltem Brunóról?
Egy szót se Brunóról!
Nem kellett volna szóba hoznom Brunót
Mirabú! Készen állsz a partira? Mert én...
Betörtem Bruno tornyába.
Láttam az utolsó látomását. Bajban vagyunk.
A varázserő apad. A ház tönkremegy. Luisa képessége halványul.
És azt hiszem, mindez miattam van.
Papa!
Nem mondunk semmit. Abuela azt akarja, hogy a mai este tökéletes legyen.
Amíg Guzmánék itt vannak, nem törtél be Bruno tornyába.
A varázserő nem apad el. A ház nem megy tönkre.
Luisa képessége nem halványul.
Senki sem fogja megtudni. Csak viselkedj normálisan!
Senkinek sem kell megtudnia!
Én tudom.
Mindenkinek el fogja mondani.
Ideje asztalhoz ülni!
A Guzmánok és a Madrigalok együtt, ez remek lesz az encanto számára.
Igen. Reménykedjünk, hogy a mai este nem lesz szörnyű katasztrófa!
A tökéletes estére!
Avokádó?
Camilo! Normális arcot kérek!
Vizet?
Mirabel!
Ideadnád a tejszínt, kérlek?
Papa, a tejszínt?
...Bruno látomása.
Pepa, a felhő!
Tiszta ég, tiszta ég!
Bruno látomása!
Mirabel?
Minden oké?
Minden remek! Csak izgatott.
Hogy mikor lesz a lánykérés. Jöhetne már!
-Igen. -Minél gyorsabban.
Igazából meg akartam...
Igazából meg akartad! Szuper!
Nos, mivel itt mindenkinek van valamilyen képessége,
az én Marianóm egy dallal akarta kezdeni!
Luisa, idehoznád a zongorát?
Oké.
Igazából családi hagyomány, hogy utána énekelünk.
Isabela, a legkecsesebb az összes Madrigal közül!
Remekül csinálod!
A legtökéletesebb virág ebben az egész encantóban...
Nem!
Leszel-e az én...
Nem!
Mi történik?
Mirabel látta Bruno látomását! Benne van!
El fogja pusztítani a varázserőt, és most mindannyiunknak vége!
Abuela, kérlek! Kell lennie magyarázatnak.
Gyűlöllek!
-Lúzer vagyok! -Luisa!
Mit tettél?
Én nem teszek semmit! Ez Bruno látomása!
A varázslat erős! Minden rendben van!
Mi vagyunk a Madrigalok!
Mirabel!
Hé!
Semmi baj, mami! Mély levegő ki, mély levegő be!
Állj!
Állj meg!
Ne!
Segítség!
Casita!
Segíts nekem!
Nagyon izzadt vagy.
Jaj, ne!
-Viszlát! -Mi?
Ne! Várj!
Várj meg!
Miért vitted el a látomást?
Kopp, kopp! Lekopogom!
Mit jelent ez?
Ezért jöttél vissza, vagy...
Bruno bácsi!
Kopp, kopp! Lekopogom!
Nem lett volna szabad látnod ezt a látomást! Senkinek se!
-De... -Egy kis só!
Cukor.
Várj!
Te végig itt voltál bent, és a repedéseket foltoztad?
Ja, ezt? Nem! Túlságosan félek ahhoz, hogy a közelébe menjek.
A foltozást mind Hernando csinálta.
-Ki az az Hernando? -Hernando vagyok, nem félek semmitől!
Igazából én vagyok az.
Azt szoktam mondani: az igazi képességem a "színészkedés".
Jorge vagyok. Én keverem a glettet.
Mióta vagy itt bent?
Nem is mentél el.
Hát, a tornyot elhagytam, ahol tudod, sok a lépcső...
és itt közel a konyha.
Plusz ingyen van a szórakozás.
Szóval, mit szeretsz? A sportot?
A kvízműsorokat? A szappanoperákat?
A szerelmük sosem teljesedhet be.
Nem értem.
Nos, mert ő a nagynénje, akinek amnéziája van,
így nem emlékszik rá, hogy a nagynénje.
Az ilyesmi tiltott fajta...
Nem értem, miért mentél el, úgy, hogy mégsem.
Á, hát, mert a hegyek az encanto körül elég magasak.
És mint mondtam, a kaja ingyen van, meg minden.
Imádjátok az ingyen kaját, mi?
Folyton éhesek. Sosem elégedettek.
A képességem nem segített a családnak,
de szeretem a családomat, tudod?
Csak nem tudom, hogyan...
Na, mindegy, szerintem menned kéne, mert...
Nem igazán tudok rá jó okot, de ha lenne, azt mondanád:
"Mennem kell, mert ez egy jó ok."
Miért voltam benne a látomásodban?
Bruno bácsi!
Én csak azt akartam, hogy a család büszke legyen rám.
Csak egyszer.
De ha le kéne állnom,
ha ártok a családomnak,
mondd el!
Nem mondhatom el,
mert nem tudom.
Volt egy látomásom azon az éjszakán, amikor nem kaptad meg a képességedet.
Abuela aggódott a varázserő miatt.
Könyörgött, hogy nézzek a jövőbe. Hogy lássuk, mit jelent ez.
És láttam, hogy a varázserő veszélyben van.
A házunk darabokra hullik.
És aztán megláttalak téged.
De a látomás más volt. Folyton változott.
Nem volt egyetlen válasz. Nem volt egyértelmű sors.
Mintha a jövőd eldöntetlen lett volna.
De tudtam, mi lesz belőle. Tudtam, hogy mindenki azt gondolná,
mivel én Bruno vagyok, mindenki rögtön a legrosszabbat feltételezi, szóval...
Szóval...
Azért mentél el, hogy megvédj engem?
Nem tudom, melyik irányban dől majd el,
de szerintem...
a család, az encanto,
és maga a csoda sorsa...
Hát, minden rajtad múlik majd.
Vagy talán tévedek.
Tudod, ez egy rejtély. Ezért van, hogy ez a látomás...
Nézd, ha még segíthetnék, megtenném,
de ez minden, amit tudok.
Sok szerencsét! Bárcsak többet láttam volna.
Igen.
Igen!
Azt kívánod, bárcsak többet láttál volna. Akkor láss többet!
Új látomás kell!
Nem. Tudod, már nem foglalkozom látomásokkal.
-De megtehetnéd. -De nem fogom.
Nem mondhatod azt, hogy a teher a te válladat nyomja. A vég.
Ha rajtam múlik a sorsunk, én azt mondom, legyen új látomásod!
Talán megmutatja, mit tegyek.
Még ha akarnám is, bár nem akarom, tönkretetted a látomásbarlangomat.
Ami probléma, mert szükségem van egy nagy, nyitott térre.
-Keresünk egyet. -Hol?
Használd az én szobámat!
A patkányok mindent elmondtak. Ne edd meg őket!
A családunknak segítség kell, neked meg ki kell jutnod innen.
El kellett volna mondanod, amint láttad a látomást!
Gondolj a családra!
A lányomra gondoltam!
Pepa, csillapodj!
-Igyekszem. -Igen.
Szerencséd, hogy nem hurrikán.
Mama, te mindig is túl keményen bántál Mirabellel.
Nézz körül!
Meg kell védenünk a családot, az encantót! Az otthonunkat!
Az emberek a városban aggódnak a varázserő miatt.
Látni akarnak téged.
Mirabel okkal szerepelt abban a látomásban.
Kerítsétek elő!
Jobb, ha sietünk.
A jövőt nem lehet siettetni!
Mi van, ha valami rosszabbat mutatok?
Ha olyat látok, ami neked nem tetszik, engem vádolsz majd.
"Bruno minden baj okozója! A látomása megölte az aranyhalamat!"
Nem hiszem, hogy te vagy a bajok okozója.
Néha rossz híre van a fura figuráknak a családban.
Képes vagy rá.
Az idegességre.
Képes vagyok rá! Képes vagyok rá!
Jobb lesz, ha kapaszkodsz.
Ez ugyanaz! Abba kell hagynom!
Nem! Tudnom kell, mi lesz a vége! Kell lennie válasznak!
Valami, amit nem látunk!
Ugyanazt látod, amit én.
-Ha lenne még valami... -Ott!
Arra!
Pillangó!
Kövesd a pillangót!
Hol van az?
Minden összevissza van!
Ez a gyertya! A gyertya egyre fényesebb!
-Azt hiszem, segítesz a gyertyának! -Hogyan?
Valaki ott van veled.
-És verekszel vele! -Mi?
Várj, nem! Ez egy ölelés?
Verekszem vagy megölelem?
Egy ölelés!
Ahhoz, hogy a gyertya fényes legyen, meg kell ölelned őt.
Kit kell megölelnem?
Mindjárt látszik!
-Ki az? -Mindjárt látszik!
Megvan!
Isabela?
A nővéred? Ez nagyszerű!
Mindig ez van.
Miért old meg bármit, ha megölelem Isabelát?
Nem tudom. A család kapott egy csodát. Hogyan segítesz a családi csodán?
Megöleled a nővéred.
Mirabel!
Azt hiszem, kifutunk az időből.
Ez nem fog működni.
Isabela soha nem fog megölelni, oké? Gyűlöl engem!
És nem tudom, hallottad-e, de tönkretettem a leánykérését!
-Plusz, csak mondom, idegesítő! -Mirabel!
-Persze, hogy Isabela! -Mirabel!
Egyébként is, mi a baja velem?
Ő az, akiből rózsák jönnek elő...
Mirabel!
Bocsi, bocsi!
Látod, nem érted a lényeget.
A család sorsa nem rajta múlik.
Hanem rajtad.
Pont te vagy az, amire ennek a családnak szüksége van.
Csak be kell látnod.
Egyedül, miután én elmentem.
Mi, te nem jössz?
Ez a te látomásod volt, Mirabel. Nem az enyém.
Félsz, hogy Abuela meglát.
Ja. Úgy értem, igen, ez is igaz.
Miután megmentetted a csodát, látogass meg!
Miután megmentettem a csodát, hazahozlak.
Kopp, kopp! Lekopogom.
Menni fog! Csak megmentem a csodát.
Egy öleléssel.
Isa! Szia!
Tudom, hogy voltak gondjaink...
de készen állok arra, hogy jobb testvéred... legyek.
Szóval, meg kéne ölelnünk egymást.
Öleljük meg egymást, jó?
"Öleljük meg egymást?"
Luisa nem tud felemelni egy villát se,
Mariano orra úgy néz ki, mint egy összetört papaja!
Elment az eszed?
Isa, úgy érzem, feldúlt vagy.
És tudod, mi rá a gyógyír? Egy szeretetteljes ölelés.
Takarodj!
Minden tökéletes volt!
Abuela boldog volt! A család boldog volt!
Jobb testvér lennél? Kérj bocsánatot, amiért tönkretetted az életemet!
Rajta! Kérj bocsánatot!
Én...
nagyon...
sajnálom...
-hogy az életed olyan nagyszerű! -Kifelé!
Várj! Jó! Bocsánatot kérek!
Nem akartam tönkretenni az életed!
Néhányunknak nagyobb gondjai is vannak,
te önző, elkényeztetett hercegnő!
"Önző?"
Egész életemben kénytelen voltam tökéletes lenni!
És soha nem tettél értem mást, csak elszúrtad a dolgokat!
Semmi nincs elszúrva! Még mindig hozzámehetsz ahhoz a buta szépfiúhoz!
Soha nem akartam hozzámenni! A családért tettem!
Te jó ég!
Isa...
ez egy nagyon komoly vallomás!
Oké, gyere ide!
Ölelj meg!
Isa!
Valami váratlant csináltam
Valami éleset Valami újat
Isa! Most jön az, amikor mi ketten...
Nem szimmetrikus, nem tökéletes De gyönyörű
És az enyém Mi mást tudok még?
Várj! Ölelj meg, ölelj meg
-Jól beszélsz, ölelj meg! -Mi mást tudok még?
Öleljük meg egymást! Ölelj meg, ölelj meg!
Ingyen ölelés Ölelj meg, ölelj meg
Rózsákat növesztek hosszú sorokban
Májusvirágot mérföldeken át
Tökéletes, ismerős pózok ezek
Oly sok rejtőzik a mosolyom mögött
Mit tudnék, ha azt növeszteném Mit érzek abban a pillanatban?
Tudod, hová mész?
Mit tudnék, ha tudtam volna Nem kell tökéletesnek lennie?
Így kellett lennie És engedték
A jacarandák hurrikánja
-Fojtogató füge, csüngő indák -Füge!
Ez így jó
Pálmalevelek mindenütt Kúszok, küzdök, hogy átjussak
Mi tudnék még?
Egy harmatfű-folyó jöhetne még?
Óvatosan, mert húsevő Egy kevés nem lesz elég
Érezni akarom az újdonság izgalmát
Annyira unom a szépet Valami igazat akarok, ti nem?
Úgy tűnt, az életed egy álom Amióta kinyitottad a szemed
Milyen messze nyúlnak ezek a gyökerek?
Csak azt tudom, te magad vagy a virág
De szuper látni, hogyan Nyílik ki előtted a világ
-Milyen magasra juthatok? -Milyen magasra juthatsz?
A tetőn át fel az égre Gyerünk!
A jacarandák hurrikánja
-Fojtogató füge -Menj!
-Csüngő indák -Nőj!
Pálmalevelek mindenütt Kúszok, küzdök, hogy átjussak
Mi mást? Mi mást?
Mit tudsz még Mélyen, őrülten, igazán a mostban?
Ragadd meg a pillanatot Folytasd tovább!
Mit tehetsz, ha tudod Aki lenni akarsz, nem tökéletes?
-De attól még rendben leszek -Hé, mindenki félre az útból
-Itt jön a trombitavirág -A trombitavirág
-Hullámokat keltek -Hullámokat keltesz
-Mindenkit megváltoztatok -Engem megváltoztattál
Az út tisztább, mert itt vagy
És ezt mind neked köszönhetem
Mi mást tudok még?
Mutasd meg nekik, mit tudsz
-Mi mást tudok még? -Nincs semmi, amit ne tudnál
Mi mást tudok még?
Rossz hatással vagy rám.
Mi folyik itt?
Abuela! Nincs semmi baj! Minden...
Megmentjük a csodát! A varázserő...
Miről beszélsz?
Nézd meg az otthonunkat! Nézd meg a nővéredet!
Kérlek, csak... Isabela nem volt boldog!
Persze, hogy nem boldog! Tönkretetted a lánykérését!
Nem! Szüksége volt arra, hogy tönkretegyem a lánykérését.
És aztán ezt csináltuk!
A gyertya fénylik, a repedések...
-Mirabel! -Ezért vagyok benne a látomásban!
Megmentem a csodát!
Ezt abba kell hagynod, Mirabel!
A repedések nálad kezdődtek.
Bruno miattad ment el.
Luisa elveszíti az erejét. Isabela fékezhetetlen lett.
Miattad!
Nem tudom, miért nem kaptál képességet,
de ez nem mentség arra, hogy árts ennek a családnak.
Soha nem leszek elég jó neked.
Igaz?
Bárhogy is próbálkozom.
Bárhogy is próbálkozik bármelyikünk.
Luisa sosem lesz elég erős.
Isabela sosem lesz elég tökéletes.
Bruno azért hagyta el a családot, mert te a legrosszabbat láttad benne.
Bruno nem törődött ezzel a családdal!
Ő szereti ezt a családot.
Én is szeretem ezt a családot! Mindannyian szeretjük ezt a családot!
Te vagy az, akit ez nem érdekel!
-Te töröd darabokra az otthonunkat! -Ne merészelj...
A csoda haldoklik, miattad!
Ne, ne!
A gyertya!
Casita! Vigyél fel oda!
Ne!
Vigyázz, Antonio!
Ki kell jutnunk innen!
Mirabel!
Mirabel, ki kell jutnunk!
-Mirabel! -Mirabel!
Mirabel, hagyd!
Mirabel! A ház összeomlik!
-Mirabel, kifelé! -Mirabel!
Ne!
Mirabel!
Mirabel, nem esett bajod?
Mirabel!
Julieta, gyere gyorsan!
Julieta!
Ne mozdulj! Mindjárt visszajövök.
Hogy történhetett ez?
Gyere, hadd segítsek!
-Mindenki jól van? -Antonio, ne sírj, papito!
Hogy lehetséges ez? Az encanto tönkrement.
Most mihez kezdünk?
Az erőm! Eltűnt!
Na és Antonio? Mihez kezd most?
Mirabel!
Mirabel! Hol van Mirabel?
Merre van?
Mirabel!
Még nem találták meg?
-Mirabel! -Mirabel!
Mirabel!
Sajnálom.
Nem akartam ártani a családnak.
Csak az akartam lenni...
ami nem vagyok.
Soha nem voltam képes visszajönni ide.
Itt, a folyónál kaptuk a csodánkat.
Ahol Abuelo Pedro...
Azt hittem, másfajta életünk lesz.
Azt hittem, másfajta nő leszek.
Kaptam egy csodát.
Egy második esélyt.
És annyira féltem, hogy elveszítem,
hogy szem elől tévesztettem, hogy kié a csodánk.
És nagyon sajnálom.
Sosem ártottál a családunknak, Mirabel.
Miattam...
vagyunk összetörve.
Abuela!
Végre értem.
Elvesztetted az otthonod.
Mindent elvesztettél.
Olyan sokat szenvedtél
egészen egyedül...
azért, hogy ez soha többé ne történjen meg!
Miattad menekültünk meg.
Miattad kaptunk egy csodát.
Miattad vagyunk család.
És semmi sem törhet el,
amit ne tudnánk helyrehozni... együtt.
Kértem az én Pedrómat, segítsen.
Mirabel!
Ő küldött el nekem téged.
Nem ő tette ezt!
Nem ő tette!
Én adtam neki a látomást!
De én voltam az!
Én küldtem oda! És ő pedig...
Csak segíteni akart.
Nem érdekel, mit gondolsz rólam, de ha túl makacs vagy ahhoz, hogy...
Brunito!
Úgy érzem, valami fontosat kihagytam.
Gyertek!
Mi történik? Hova megyünk?
Haza.
Ez ő! Megtaláltam!
Én találtam meg!
Visszajött!
Mirabel!
Mama!
Mi amor, annyira aggódtam!
Nem találtunk sehol.
Minden tele volt méhekkel.
Nem lesz semmi baj.
De lesz, ha nincs házunk.
Mi van? Nincs házunk! Nem mondhatom azt, hogy nincs házunk?
Mi ez? Nem egy ház.
Nézzétek ezt az otthont Új alapra van szükség
Reménytelennek tűnhet De megoldunk mindent
Nézzétek ezt a családot! Egy fénylő csillagkép
Annyi csillag van benne És mind ragyogó fénnyel ég
De nem ragyog a csillag, hanem ég
És lassan elmozdul minden csillagkép
Ideje, hogy megtanuld
Több vagy a képességednél
Sajnálom, hogy túl erősen fogtalak
De féltem, titeket is elveszítelek
A csoda nem Varázserő, amit kapunk
A csoda te vagy
Nem egy képesség Hanem te magad
A csoda te vagy
Mindenki Mindenki
Oké, szóval Bruno nem tabutéma?
Ez Bruno?
Igen Sok elmondható Brunóról
Kezdem, oké? Pepa, bocs az esküvőd miatt
Nem akartam megzavarni
Az nem jóslat volt Csak láttam, hogy izgulsz
És akartam, hogy tudd A tesód úgy szeret
Engedd be, engedd ki! Lehet eső, jöhet hó
Minden jó
Mindig ezt mondom, tesó
Sok bocsánatkéréssel tartozom
Csak örülünk, hogy itt vagy, oké?
-Gyere a fényre -Csak egy éjszakát voltál távol
És nem számít, mi lesz Megtaláljuk az utat mától
Én tudtam, hogy el se ment Hallottam minden nap
Mi ez a hang?
Szerintem az összes városlakó
Hé
Tegyétek le a terhet! Tegyétek le a terhet!
Tekerj le az úton Tekerj le az úton
Nekünk nincs képességünk De jó sokan vagyunk
És mindent megteszünk értetek
Egy álom, ha csapatban dolgozunk Olyan erős vagy
-Igen, de néha sírok -Én is, hagyd
Talán nem vagyok oly erős, mint rég De egyre bölcsebb vagyok
Napfény és műtrágya kell ide
Gyerünk! Ültessünk Valami újat, és nézzük, hogy repül
Egyenesen fel az égre
Gyerünk!
Nem ragyog a csillag, hanem ég
A csillagképek fénylenek
És változnak az évszakok
Nézd, a kislányunk mit tud
Hozzád hasonló
Miért lóg az orrod? Hé, Mariano!
Annyi szerelem van bennem
Tudod, van itt egy unokatesó Találkoztál Doloresszel?
Oké, innen átveszem. Viszlát!
Olyan erős a hangod
Gondoskodsz anyádról Büszke lehet rád
Saját verseket írsz Minden este, mielőtt aludni mész
Megragadom az alkalmat Hát ébredj, és vegyél észre
Dolores, látlak.
Én pedig hallak téged.
Ez az!
Mindenki Mindenki
-Házasodjunk össze! -Lassíts!
Mindenki Mindenki
Otthon, édes otthon Tetszik az új alap
Nem tökéletes
-Mi sem vagyunk azok -Ez így igaz
Az ünneplés előtt még egy dolog marad
-Mi az? -Kell egy kilincs
Ezt neked csináltuk.
Látjuk, milyen fényesen ragyogsz
Látjuk, milyen bátor voltál
Most nézd, ahogy átváltozol
Te vagy az igazi ajándék, kölyök Engedj be minket
Nyisd ki a szemed
Mit látsz?
Látom... magamat.
Egész önmagamat
Rajta! Gyertek be!
Igen!
Igen, amor!
Mindenki együtt...
La Familia Madrigal!