Otevři očka.
Odtud máme naši magii?
Tahle svíce symbolizuje zázrak, jímž byla obdařena naše rodina.
Jak se ten zázrak vlastně stal?
Kdysi dávno,
krátce poté, co se mi narodila tři děťátka,
jsme s abuelo Pedrem museli uprchnout z domova.
A přestože nás provázelo mnoho lidí,
kteří doufali, že si najdou nový domov,
nedokázali jsme nebezpečím uniknout.
A o tvého abuelo jsme přišli.
Avšak v naší nejtemnější hodině
se událo něco nevídaného.
Svíce zaplála kouzelným plamenem, který nebylo možné uhasit.
A ten nám poskytl útočiště, kde jsme mohli žít.
Stal se zázrak.
Encanto.
Ano, encanto.
Z toho zázraku se zrodilo mnohé.
I náš dům.
Náš casita,
který ožil, aby nás chránil.
Když mé tři děti povyrostly,
zázrak požehnal každému z nich kouzelným Darem, aby nám mohly pomáhat.
A když pak povyrostly i jejich děti...
Dostaly kouzelný Dar i ony.
Přesně tak!
A společně nám jejich Dary
pomohly vytvořit z našeho nového domova ráj.
Dnes večer dá svíce zázračný Dar i tobě.
Posílíš naši komunitu, posílíš náš domov.
Uděláš rodině čest.
Udělám rodině čest.
Ano, casita, už jdeme!
Co myslíš, že dostanu za Dar?
Už teď jsi výjimečná, Mirabel Madrigalová.
A Dar, jenž na tebe čeká,
bude stejně výjimečný, jako jsi ty.
Jdu dělat rodině čest.
Brýtro, abuelo!
Hej! Kdy se budou dít ta kouzla?
Bratránkův obřad je večer.
Co má za Dar?
To teprve zjistíme!
A co máš ty za Dar?
Koho to zajímá?
Nás!
Jo, vás! Nemůžu mluvit jen o sobě. Patřím do zázračné rodiny Madrigalů!
A kdo všechno k vám patří?
Vy mi asi nedáte pokoj, že?
Casita, pomoz mi.
Šuplíky!
Kachlíky!
A kliky!
Takže:
Ten skvělý dům už tu stojí celá léta
Má svoje kouzlo a rytmus, kterým krásně zní
Díky mým blízkým tak dokonale vzkvétá
Vždyť tolik hvězd dá dohromady souhvězdí
A celý rod abuela v rukou má
Ta kdysi nám všem řekla, kam jít dál
A zázrak náš se čím dál větší zdá
Je toho dost, co ještě pro vás mám, jo
Ten rod, co si říká Madrigal
vás přivítá jménem Madrigal
Jen pojďte dál
Já vím, že každý je tak úžasný a magický
v mé rodině jménem Madrigal
- To jsou oni! - Jaké mají Dary?
- Nevzpomenu si na všechny Dary! - A kdo je kdo.
Dobrá, jen klid!
- Zachovat klid je nemožné! - Pověz nám všechno!
- Jaké máte schopnosti? - Řekni, kdo co umí!
A proto je kafe jen pro dospělé!
Má teta Pepa, ta počasí tu řídí
Když nervy ztrácí rázem ochladí se vzduch
Můj strýček Bruno
Neříkej, kdo je Bruno!
Prý věštit chvíli zkoušel Pak zmizel nám jak duch
A máma Julieta známá tím,
že skvěle umí léčit jídlem svým
Její recepty vás uzdraví, to vím
Kdo uslyší mě, chtěl by žít jak já
Mami!
Ten rod, co si říká Madrigal,
vás přivítá jménem Madrigal
S dovolením!
A vážně přijde mi tak úžasné a magické,
že jsem z rodiny jménem Madrigal
- Kdo našel si lásku jménem Madrigal, - Jménem Madrigal
- je příbuzným rodu jménem Madrigal - Jménem Madrigal
Strýček Félix vzal si Pepu a můj táta zas Julietu
- A tak se babičkou stala abuela Madrigal - Abuela Madrigal
Jdem dál Jdem dál
Náš velký úkol je všechny chránit
a tím si zasloužit své požehnání
Jdem spolu k cíli, pot máme v tváři
Jen díky naší práci ten zázrak bude dál zářit
A navždy jako svíce ten zázrak musí nám zářit
Kdo je sestra a kdo sestřenice?
Těch lidí je nějak moc!
Jak se v nich vyznáš?
Tak jo. Jen klid.
Fakt kvůli vám začít mám i s přehlídkou vnoučat?
Už je čas? Tak já jdu na to, všechny znám je
Představ nám je!
Dolores slýchá snad růst i trávu
Camilo šprýmuje Antonio dneska získá Dar
- A sestry mé jsou Isabela a Luisa - Isabela a Luisa
Ta síla s krásou jsou vážně prima pár
- Isabela - Jedna nám květy rozdává
Isabela
Zkrátka je tak půvabná
Luisa, Luisa
A Luisa páru má
Ta nám tu s nadšením pomáhá
- Všichni sem! - Už jdu, abuela!
Teď znáte to jméno Madrigal
A víte, co zvládne Madrigal
Že každý má svůj Dar tak úžasný a magický
A celý rod má jméno Madrigal Adiós
Ale co máš ty za Dar?
Jasně, já to vím, že jsem taky Madrigal
A vážně jsem ráda v rodině Madrigal
Jen musím přiznat vám, že radši mluvím o druhých,
tak řeknu vám víc o rodu Madrigal Tak znova
- A co umí Mirabel? - Tak to je abuela
A tetička Pepa, co počasím vládne
A co umí Mirabel?
A dál Julieta, ta každého vyléčí arepou z pece
- A co umí Mirabel? - A s ní Augustín
Ten je tak trochu nemotorný jen
A co umí Mirabel?
Hej vy, řekli jste, že chcete představit taky mé sestry a bratrance
Mirabel
Můj bratranec Camilo k smíchu vás přinutí den co den
A sestřenka Dolores tento zpěv uslyší za kopcem
Pojďte sem, vy Mariano
má sestra určitě vám řekne ano
Chci vám jenom říct, je to trochu primadona
Co to povídám? Tak díky, už bych měla jít
- Jsme rodina skvělá - Mirabel
- A každý by tady žít - Mirabel
Chtěl
Mirabel!
Co to tam tropíš?
Ptali se na naši rodinu a...
Zrovna nám chtěla prozradit, co má za super zázračný Dar!
Mirabel žádný Dar nemá.
Ty jsi žádný nedostala?
Mirabel! Dárečky!
Ty dostaneš jeden extra, protože jsi jediná, kdo nemá žádný Dar.
Bude to "extra extra dárek", poněvadž žádný Dar nemáš.
Dík.
A Antoniovi držím palec.
Poslední obřad se nevydařil.
Poslední byl ten tvůj, co to nevyšlo.
Být tebou bych byla moc smutná.
Víš, má milá malá, já nejsem.
Protože pravda je, že s Darem i bez,
jsem výjimečná, jako zbytek mé rodiny.
Nechce to víc růžové?
Kam mám postavit ten povoz?
Možná máš Dar se obelhávat.
Udělala jsem duhu!
Odkliďte ty tácy.
Pardon! S dovolením.
Dolores, neslyšíš, jestli se někdo zpozdí?
Dejte to výš. Výš!
- To se vám povedlo. - Jo.
Camilo, hodil by se nám další José.
José!
Luiso, to piano nahoru!
Jdu na to! S dovolením!
Obřad pro mého broučka musí být dokonalý.
A přijde spousta lidí.
A nic není připraveno.
Květiny!
Zmínil tu někdo květiny?
Isabela!
Náš andílek!
Aplaus netřeba.
- Děkuji. - Za málo.
Dám ti sesterskou radu.
Kdyby ses všude necpala, tolik bys nepřekážela.
Náhodou, Iso, já pomáhám.
A nepřekážím. To ty.
S dovolením.
Dobrý? Nemusíš se přepínat.
Já vím, mami.
Jen chci být užitečná, jako zbytek rodiny.
Má pravdu.
První Obdarování od toho tvého. Emoce vřou.
- Jsi oteklý. - Dobře to znám.
Já a tvůj tío Félix jsme se přiženili do rodiny
jako dva chlapi, co neměli Dar a ani ho dostat neměli.
Všichni kolem nás byli mimořádní. A my se cítili...
podřadní.
Jasně, papi.
- Jen říkám, že tě chápu. - Na.
Jestli tě to nějak trápí...
Musím to roznést. Náš dům se sám nevyzdobí.
Promiň. Vyzdobíš a parádně.
- Corazón, pamatuj! - Jo, pamatuj.
- Nemusíš nikomu nic dokazovat! - Nic dokazovat!
- Vy pojďte sem. - Ukliďte si pokoje.
A je mi jedno, jak jsou velké.
Neviděl někdo mou tiple?
Zbývá hodina!
Ne, ne!
Nechceš tu výzdobu přenechat někomu jinému?
Ne. Ty dečky jsem vystříhala jako překvapení. Pro tebe.
Mirabel. Vím, že chceš pomáhat.
Ale dnešní večer musí být perfektní.
Celé městečko spoléhá na naši rodinu. Na naše Dary.
A někteří z nás nejlépe pomohou tak, že nebudou překážet.
Nech ostatní z rodiny, ať dělají, co umí.
Ano?
- Pepo! Co ten mrak? - Já vím, mami.
Ale nemůžu najít Antonia. Co jako čekáš?
Mami, buď na Mirabel milá, ano?
Dnešní večer pro ni bude náročný.
Pokud se obřad Obdarování opět nevydaří,
bude to náročné pro nás pro všechny.
Antonio!
Hledají tě po všude možně.
Tento dárek vybouchne, když si ho nepřevezmeš
za tři,
dva,
jedna...
Nervózní?
Nemáš se vůbec čeho bát.
Ty svůj Dar dostaneš a ty dveře otevřeš
a bude to prostě super.
To vím jistě.
Ale co když to nevyjde?
Pokud dojde na nemožné,
tak zůstaneš v dětském pokojíku. Se mnou.
Navždycky.
Budu tě mít jen pro sebe.
Kéž bys měla vlastní dveře.
Víš ty co?
O mě si starost dělat nemusíš,
protože já mám úžasnou rodinu
a úžasný domov.
I ty jsi úžasný.
A vidět tě, jak získáš svůj Dar a své dveře,
to mě učiní nejšťastnější na světě.
Bohužel však budu muset svého spolubydlu oželet.
Vím, že máš rád zvířátka,
tak jsem ti ušila tohle, aby ses měl ve svém novém pokoji
vždycky k čemu přitulit.
Tak fajn, hombrecito, připraven?
Promiň, ještě obětí pro štěstí.
No jo, vždyť už jdeme.
Tady máte!
Cecílie, plácni!
Tak tady jsi!
A je to tu! Vyrostl jsi.
Pepi, vždyť ho chudáčka zmáčíš.
Uděláš tatínkovi čest!
Takhle nemluvím.
Abuela říká, že je čas.
Počkáme u tvých dveří.
Tak jo.
No jo, končím!
Před padesáti lety,
v naší nejtemnější hodině,
nám tato svíce požehnala a stal se zázrak.
Využívat naše Dary pro dobro této
milované komunity bylo pro naši rodinu nejvyšší ctí.
Dnes večer se opět scházíme,
aby další z nás vstoupil do světla svíce
a dělal nám čest.
To nejde.
Potřebuju tě!
Tak pojď. Doprovodím tě k tvým dveřím.
Budeš svým Darem dělat čest našemu zázraku?
Budeš sloužit této komunitě
a posilovat náš rod?
Já ti rozumím.
Ovšemže mohou sem.
Dostali jsme nový Dar!
Uvnitř je to veliký?
Antonio!
Kam že mě chce vzít?
- Výborně! - Jen klid! Lehni!
To bylo úžasný!
Já věděla, že to zvládneš!
Máš Dar stejně výjimečný, jako jsi ty sám.
To chce fotku!
Vážení! Pojďte sem!
To je večer! Dokonalý!
Všichni společně!
La familia Madrigal!
Ten šťastný den jsem přála nám
Proč najednou jsem zklamaná?
Vždyť jsem člen rodiny jménem Madrigal
Proč se bát? Není čeho se bát
Můžu dál vaší září se hřát
Vedle stát, vedle stát
Zvednout dům mi nejde
Marně kvítky nutím růst
Nechci žít už v obavách Snad smysl svůj
vážně jednou pochopím
Nevím, čím se léčí
Nezvládám všem zahnat déšť nebo hurikán
Nejde mi spát, svoje zoufalství dál v sobě mám,
že mě zázrak nikdy nepotká Už nepotká
A tak dál chodím tmou
V sobě mám chvíli zlou
Všichni u dveří jsou Chci otevřít
Dál není kam jít
Úkol svůj chci teď nést
Nechat k cíli se vést
V hlavě mé pořád zní, Jednou to dáš, záři svou máš
Záři svou máš Záři svou máš
Nechci lámat skály
Květy házet do všech stran
Kdo z vás dá mi znamení, kým se mám stát
Jaký zázrak v sobě objevím Co objevím
Nechci léčit rány
Zjistit musím stůj co stůj
Čím jsem zvláštní já a v čem je Dar můj?
Už prostě nechci čekat na zázrak Jdu do toho
Jsem si jistá Sebou tak jistá
Na ten den se už tak dlouho chystám
Tak mi září svou požehnej, ať vím, co dál
Abych mohla být zázračná
Možná jen já nejsem zázračná?
Casita?
Pojď taky, abuela!
Náš dům se hroutí!
Opadávaly kachlíky a ve zdech se šíří trhliny.
A svíce málem zhasla.
Ukaž.
Co?
Ne. To...
Byly tu trhliny.
Úplně všude.
Dům se hroutil a ta svíce vážně...
Abuela, přísahám...
Tak a dost.
Tak a dost. S la casa Madrigal nic není.
Jeho magie je silná.
Jako naše pití.
Prosím! Muzika!
Jestli se mi to zdálo, tak jak jsem si zranila ruku?
Přece bych nepokazila Antoniův večer.
Jak si to můžeš myslet?
Já si jen myslím, že to pro tebe bylo těžké.
Ale tak to...
Jednala jsem v zájmu rodiny.
Možná nejsem supersilná jako Luisa,
nebo nenuceně dokonalá jako señorita perfecta Isabela,
která se nikdy neprobudila rozcuchaná,
ale to máš fuk.
Kéž by ses viděla, jak tě vidím já.
Jsi dokonalá taková, jaká jsi.
A jsi výjimečná stejně jako zbytek rodiny.
Jenže tys mi právě vyhojila ruku arepa con queso.
Tvou ruku jsem vyhojila svou láskou vůči dceři,
která má bystrý mozek,
- velké srdce, kulaté brýle... - Dost!
Mami!
Vím, co jsem viděla.
Můj bratr Bruno taky vídal věci.
Nechci, abys skončila jako on.
Vyspi se.
A zítra ráno ti bude líp.
Pedro.
Potřebuju tě.
V našem casita jsou trhliny.
Kdyby jen naše rodina věděla, jak zranitelní ve skutečnosti jsme...
Jestli náš zázrak zmírá...
Nemůžeme znovu přijít o domov.
Co se to děje?
Otevři mi oči.
Je-li odpověď zde, pomoz mi ji najít.
Pomoz mi chránit naši rodinu.
Pomoz mi zachránit náš zázrak.
Já ten zázrak zachráním.
Počkat. Jak se zachraňuje zázrak?
Nejdřív zjistím, co se s tím zázrakem děje.
Jo, protože to nevím.
Ale v naší rodině je někdo, kdo slyší i trávu růst.
Jestli někdo ví, co s naší magií je...
Ahoj!
...pak ona.
Dolores, ahoj.
Z mých sestřenek jsi má nejoblíbenější,
takže se ti se vším svěřuju,
ergo ty se můžeš svěřit mně s čímkoli,
třeba s tím, jak se včera vytratila magie,
ale ty jsi možná něco zaslechla a chceš mi to říct.
Camilo! Přestaň předstírat, že jsi Dolores, aby ses mohl přecpat.
Za pokus nic nedám.
Jediný, kdo se o naši magii bojí, jsi ty
a myši ve zdech.
A Luisa. Slyším, že má v oku celé noci tik.
Tady to je.
Rodino, ke stolu! Honem.
- Luiso. - Rodino.
Všichni jsme vděční za Antoniův báječný Dar.
Řekl jsem jim, ať ti zahřejí židli.
Děkuji, Toñito.
Jistě najdem způsob, jak tvé požehnání využít.
Luiso, Dolores říká, že máš stres.
Nevšimla sis náhodou, že by včera naše magie...
- Všimla! - Mirabel!
Neudržíš-li pozornost, pak ti pomohu.
Casita!
Jak jsem řekla,
náš zázrak bychom neměli brát za samozřejmost.
Takže dnes budeme dřít dvakrát tolik.
- Pomůžu Luise. - Nikam.
Nejprve novina.
Hovořila jsem s Guzmány o Marianově zalíbení v Isabele.
Dolores, víme, kdy přijde?
Večer. A chce pět dětí.
Výborně!
Ten urostlý mládenec a naše dokonalá Isabela
přivedou na svět novou generaci požehnání
a posílí tak obě naše rodiny.
Dobrá. Naše komunita na nás spoléhá.
La familia Madrigal!
Luiso, hej. Co?
- Promiň. - Co zas trojčíš?
Hej! Luiso, počkej!
- Luiso, nemůže řeka téct jinudy? - Může.
- Luiso, zase nám utekli osli. - Jdu na ně.
Luiso!
Počkej chvilku!
Musíš mi říct o magii.
Co se děje? Co skrýváš?
Nic, jen mám spoustu práce. Takže běž radši domů.
Luiso, můj dům se naklání...
Dolores říkala, že máš tik, což nemíváš.
Jsi z něčeho nervní.
Uhni. Ještě kvůli tobě upustím osla.
Luiso, můžeš...
- Řekni, co se děje? - Nic se neděje.
Očividně si s něčím děláš starost.
Luiso, jestli víš, co naší magii ubližuje,
a jestli se to zhorší, protože mi nechceš říct...
Dej pokoj!
Páni, promiň.
To mi ujelo. Chtěla jsem říct,
proč by se mělo něco dít?
Nic mi není. S magií nic není.
S Luisou nic není. A vůbec nejsem nervní.
Ale zrovna teď máš tik.
Hravě zvládnu práce fůru
Drsná jsem jako Zem, co má kůru
Dobře.
Klidně dám si na svý záda
jestli chceš, třeba věž z toho stáda
Jako jasně. Hej, kam to jdete?
Ten svůj záběr nechci zúžit
kdo mě zná, ví, že mám hroší kůži Dej mi dost zátěže
A já si dám záležet,
aby i skály mi za krkem stály
Tam někde v hloubce mi pění krev, ale stejně po laně jdu k další zkoušce
Tam někde v hloubce i Herkules
chtěl by boj vzdát, kdyby neviděl konce
Tam někde v hloubce
Jdu dál vpřed budu sama sobě soudcem
Jdu dál vpřed
a vám kryju hřbet a srážku nebo střet
jdu řešit radši hned
Jsem v presu a mám tip, tip, tip, že už padá strop
Dál to na mě syp, syp, syp, už jsem skoro trop
Luisa všechno zvládne, ta má dost páry
Odnese, co nevejde se do tý káry
Vážně víru ztrácím, že na to mám
A tak dál jsem v presu marně fik, fik, fik, chci se zbavit pout
Slyším zase tik, tik, tik, už je čas vybuchnout?
Luisa všechno zvládne, ta má víc síly
jistě udrží nás ještě chvíli
Vážně víru ztrácím, jestli to dám
Selhávám snad?
Tam někde v hloubce
už zase slábnu a mám tušení, že to s náma půjde z kopce
Tam někde v hloubce
mě strach přepadá z ledovců, co z místa nepohnou se
Tam někde v hloubce už zase připadá mi,
že podobám se loutce Jen kostky postavíš
hned fouká blíž To domino pak zadržet
se marně pokoušíš Co s tím?
Kdo z vás to ví?
Dál o tom sním, že jednou přijde
čas, kdy zvládnu jak lehký pták
si k nebi vzlétnout
Mít chvíli peří Já tomu věřím
a stejně měřím, jak stoupá
tíseň hloupá, co mě zkouší spoutat
V presu nesu tip, tip, tip, že už padá strop
Dál to na mě syp, syp, syp, už jsem skoro trop
Luisa všechno zvládne, i větší šrámy
Naložte jí klidně tyhle těžký krámy
Nikdy se nezlomí, i když hrozí krach
Žádnej strach
Jsem v presu, marně fik, fik, fik, chci se zbavit pout
Slyším zase tik, tik, tik, už je čas vybuchnout?
Dej to všechno Luise a přestaň váhat,
jestli jí nebude ta fuška zmáhat
Zvládnu vážně dál tu svou roli nést?
Dřít fest jak pes
Žádnej pres, jsem v klidu
Myslím, že si toho nakládáš až moc.
Možná se přepínám.
Jo.
Asi bych ti měla něco říct.
Včera večer, když jsi viděla ty praskliny,
jsem se cítila slabá.
Co?
- Luiso! Co ti osli? - Už jdu.
Počkej. Jako to myslíš?
Proč naše magie slábne?
To nevím, ale tuhle jsem slyšela dospělý.
Než odešel tío Bruno,
tak prý něco takovýho věštil.
Tío Bruno? A co věštil?
Nikdo neví. Nezjistili to.
Ale jestli se s naším zázrakem něco děje, tak začni v Brunově věži.
Najdi tu věštbu.
Počkej! Jak se taková věštba hledá? Po čem mám pátrat?
Až ji najdeš, poznáš ji.
Buď opatrná.
Věž není zakázaná pro nic za nic.
Budete dokonalý pár.
Dokonalý.
A velmi prospěšný pro encanto.
Casita.
Mohl bys zrušit ten pískopád?
Tady mi nepomůžeš?
Zvládnu to.
Musím tam jít.
Kvůli tobě a kvůli abuela,
možná i kvůli sobě.
"Najdi věštbu, zachraň..."
TVÁ BUDOUCNOST ČEKÁ
Jé, ahoj.
To je schodů,
ale mám aspoň kámoše.
Ne, okamžitě uletěl.
Tak jo.
Vítej v domě jménem Madrigal
Těch schodů je dost, po kterých šlape Madrigal
Mohla by tady být i lepší cesta, když jsou všichni samé čáry, ne?
Kolik se sem těch schodů vůbec vejde?
Bruno, máš nejhorší pokoj!
Ach jo.
Tak jo. Tohle zvládnu.
Srabe!
Prázdno.
Co ubližuje naší magii?
Já.
Kde ses tady tak najednou vzala?
Promiň, byla jsem...
Co to máš ve vlasech?
Můj Dar!
- Ztrácím svůj Dar. - Cože?
S Mirabel jsme se bavily o tom, že si toho moc nakládám.
Tak jsem si toho tolik nenakládala, jenže pak jsem nestíhala.
Došlo mi, že kupu lidí zklamu.
Cítila jsem se zle, tak jsem si naložila všechny ty osly,
ale když jsem je chtěla naházet do chlívku, byli...
těžcí!
Cos to provedla? Co jsi jí řekla?
Ale nic. Já...
Mirabel. Musím dojít pro Guzmánovy kvůli Isabeliným zásnubám.
Nechoď za Luisou, dokud s ní nepromluvím.
Dnes večer si nemůžem dovolit problémy.
Nevím, co máš za lubem, ale přestaň.
Proč jsem v tvojí věštbě, Bruno?
Tía! Bože.
Promiň. Nechtěla jsem tě...
Kšá, kšá!
Šla jsem si pro zbytek Toñitových věcí
a pak jsem zaslechla jméno, jež nesmíme vyslovit.
Prima. A teď bouřím. Ale z bouřky se stane deštík
a z deštíku přeprška...
Bez mráčku, bez mráčku.
Je jasno.
Tía Pepa. Kdyby...
Kdyby o někom věštil, co by to pro něj nebo ji znamenalo?
O Brunovi nemluvíme.
Já vím. Ryze hypoteticky. Kdyby tě viděl...
Mirabel, musíme se nachystat na Guzmánovy.
Chci vědět, zda je to spíš pozitivní, nebo míň pozitivní?
- Byl to horor! - Félixi!
Hele, Pepi, chce to vědět.
Nezačínej s tím Brunem.
Věštil samý příšernosti. A pak...
Bum! Se to stalo!
Nezačínej s tím Brunem.
Co když tu věštbu dotyčný nechápal?
To by měl, protože měla postihnout jej!
Nezačínej s tím Brunem Ne, ne, ne!
Nezačínej s tím Brunem
- Měla jsem svatbu mít - Měli jsme svatbu mít
Obloha se zdála víc než kdykoli dřív blankytná
Víc než kdy dřív blankytná
Bruno jde sem s podivným úsměvem
Pak hrom
Kdo začal ten příběh? Ty, nebo já?
Ach, promiň, zlato, vyprávěj
Bruno řekl: "Cítím déšť"
Jak to jen mohl říct?
Já na to: "Ty mě naštvat chceš?"
To se vyřeší deštníkem
Rázem tu byl vítr též
Byl to skvělý den Já říkám jen
Nezačínej s tím Brunem Ne, ne, ne!
Nezačínej s tím Brunem
Bruna jsme se báli, že jen škobrtal a breptal
Pro sebe si pořád něco mumlal nebo šeptal
Tajuplně, jako když se písek přesýpá
Kdo z nás ho má rád, to se radši neptal
Tím, co předpovídal, totiž všechny spíš deptal
Nikdo nevěřil mu, že to ňáký smysl má
Už to smysl má?
Tak dva metry má a myši na zádech
Tvoje jméno zná a vzít ti umí dech
Když ti do snů tvých pošle děsivej smích
Nezačínej s tím Brunem Ne, ne, ne!
Nezačínej s tím Brunem
I mé rybce věštbu dal a lekla hned
Mně prý měl by pupek růst a už to tak je
Mně věštil, že mě jednou čeká pleš
a vážně ji mám
Tvůj osud zpečetí ten, kdo věštby zná
On mi říkal, že můj život snů
jednou přijde a s ním šance má
On mi říkal, že dál bude růst moje moc
a zrát jako mák
Mariano už jde k nám
On mi řek', že můj muž vysněný
pro mě je ztracený
Že vzít si má jinou
- Ten hlas mi v hlavě zní dál - Pojď sem
Ty dál od hostů radši stůj
Je tu se mnou dál
Ten Bruno Jo, tío Bruno
Tak řekněte mi, co vyved Bruno Chci pravdu znát, co tu vyved Bruno
Isabelo, tvůj nápadník
Pojďme prostřít
- Měli jsme svatbu mít - Měli jsme svatbu mít
Obloha se zdála víc než kdykoli dřív blankytná
On mi říkal, že můj život snů
- Pak hrom - Kdo začal ten příběh? Ty, nebo já?
Mariano už jde k nám
- Bruno řekl: "Cítím déšť" - Jak to jen mohl říct?
- Já na to: "Ty mě naštvat chceš?" - To se vyřeší deštníkem
Rázem tu byl vítr též
Jde sem! Dej pokoj s tím Brunem
Tak teď už vím, kdo je Bruno
Nezačínej s tím Brunem
Ten tajuplný tío Bruno
Mirabů! Jsi vystrojená na zásnuby?
Byla jsem v Brunově věži.
Našla jsem jeho poslední věštbu.
Magie vyhasíná. Dům se rozpadá. Luisin Dar slábne.
A já myslím, že je to všechno kvůli mně?
Pá?
Nikomu ani muk. Abuela chce mít dokonalý večer.
Dokud Guzmánovi neodejdou. Do Brunovy věže jsi nešla.
Magie nevyhasíná. Dům se nerozpadá.
Luisin Dar neslábne.
Nikdo se nic nedozví. Dělej jakoby nic.
Nikdo se to nedozví.
Já to vím.
Všem to vyzvoní.
Pojďte jíst!
Spojení Guzmánových a Madrigalů bude velmi dobré pro encanto.
Ano. Doufejme, že nás dnes večer nečeká nějaká katastrofa.
Na vydařený večer!
Avokádo?
Camilo. Neksichti se.
Vodu?
Mirabel.
Smetanu, prosím?
Pá, smetanu?
...Brunovu věštbu.
Pepo, máš mrak.
Bez mráčku, bez mráčku.
Brunova věštba!
Mirabel?
Vše v pořádku?
Ale v naprostém! Už se těší,
až požádáš Isabelu o ruku, což bys měl...
- Jo. - ...udělat co nejdřív.
No, já vlastně chtěl...
Jo, tak tys už chtěl! Super!
Když tu všichni máte na něco talent,
můj Mariano chtěl zahájit písní!
Luiso, mohla bys sem hodit piano?
Dobře.
Ale podle rodinné tradice se zpívá až potom.
Isabelo, nejspanilejší z Madrigalových.
Vedeš si skvěle.
Nejpůvabnější květinko...
Ne!
Vezmeš si...
Ne!
Co se to tu děje?
Mirabel našla Brunovu věštbu. Je v ní ona.
To kvůli ní magie slábne a s námi je amen!
Abuela, prosím! To se nějak vysvětlí!
Nenávidím tě.
- Jsem nula. - Luiso!
Cos to provedla?
Já přece nic neprovedla. To Brunova věštba!
Magie je silná! Vše je v pořádku!
My jsme Madrigalové!
Mirabel!
Hej!
Jenom klid, mami. Hluboký nádech a výdech.
Stůj!
Ne! Ne!
Pomoc!
Casita!
Pomoz mi!
Pomoz!
Velmi se potíš.
Ne!
- Pa. - Co?
Ne. Počkej!
Stůj!
Proč jsi sebral tu věštbu?
Ťuk, ťuk. Na dřevo.
A co znamená?
To proto ses vrátil, nebo...?
Tío Bruno?
Ťuk, ťuk. Na dřevo.
Tu věštbu jsi nikdy neměla vidět. Ani nikdo jiný.
- Ale... - Špetka soli.
Cukr.
Počkat.
Ty tady žiješ a látáš ty trhliny?
Co, ty? Ne. Bojím se k nim jen přiblížit.
Všechny zednický práce dělá Hernando.
- Kdo je Hernando? - Já jsem Hernando a ničeho se nebojím!
Vlastně jsem to já.
Říkával jsem, že můj skutečný Dar je herectví.
Já jsem Jorge. Míchám mu maltu.
Jak dlouho tady vůbec už jsi?
Nikdy jsi neodešel.
Víš, opustil jsem věž, kde bylo až moc schodů
a tady jsem hnedle vedle kuchyně.
Plus zábava zdarma.
Co máš ráda? Sport?
Soutěže? Telenovely?
Osud jim nikdy nepřál.
Já to nechápu.
Páč je to jeho teta, ale má amnézii,
takže si nepamatuje, že je jeho teta.
Asi chápeš, že jejich láska je...
Nechápu, proč jsi odešel, ale nešel pryč.
No, poněvadž jsou hory obklopující encanto dost vysoký.
A jak jsem už řekl, je tu jídlo a tak všelijak.
Vy máte jídlo zdarma rády, že jo?
Stále hladové. Nikdy uspokojené.
Můj Dar nepomáhal rodině,
ale já mám svou rodinu rád, chápeš?
Ale nevím, jak to...
Asi bys už měla jít, protože...
Vlastně ani nevím proč, ale kdyby jo...
tak by to tobě přišlo jako dobrý důvod.
Proč jsi věštil o mně?
Tío Bruno?
Chtěla jsem dělat rodině čest jako ostatní.
Pro jednou.
Ale jestli mám přestat,
jestli naší rodině ubližuju,
tak mi to řekni.
To ti říct nemůžu,
poněvadž to nevím.
Tuhle vizi jsem měl ten večer, když jsi nedostala svůj Dar.
Abuela se bála, že magie slábne.
Chtěla, abych nahlédl do budoucna a zjistil, co to znamená.
A já viděl magii v ohrožení.
A jak se náš dům bortí.
A pak jsem viděl tebe.
Ale ta věštba byla jiná. Nestabilní.
Odpověď nebyla jednoznačná. Neměla jsi jasný osud.
Jako by tvá budoucnost nebyla rozhodnutá.
Jenže já věděl, jak to dopadne.
Jen proto, že jsem Bruno, si všichni pomyslí to nejhorší,
a tak...
Jsi odešel, abys mě ochránil?
Nevím, jak se to přesně uděje,
ale hádám,
že rodina, naše encanto
a osud toho zázraku
budou záviset na tobě.
A možná jsem mimo.
Je to tajemství. To proto je ta věštba...
Kdybych věděl, jak pomoct, pomohl bych,
ale nic víc nevím.
Zlom vaz. Kéž bych vyvěštil víc.
Jo.
Mrzí tě, že jsi věštil málo, tak věšti víc.
Zkus další věštbu.
Ne, ne, pochop. Já už dávno nevěštím.
- Ale mohl bys. - Jenže nechci.
Nelze říci, že bys osud světa nesl na svých bedrech. Konec.
Je-li náš osud na mně, tak říkám, že chci další věštbu.
Možná mi naznačí, co udělat.
I kdybych chtěl věštit, tak jsi mi zničila věšteckou sluj.
Což je problém, protože k tomu potřebuju otevřený prostor.
- Najdem jiný. - Kde?
V mém pokoji.
Myšky mi všechno vyslepičily. Nežer je.
Naše rodina potřebuje pomoct. A ty potřebuješ na vzduch.
Měl jsi mi okamžitě hlásit, co ta holka našla.
Myslet na rodinu.
Myslel jsem na svou dceru.
Pepo, uklidni se.
- Dělám, co můžu. - Jo.
Buď ráda, že to není hurikán.
Mami, vždycky jsi byla na Mirabel příliš přísná.
Což nevidíš?
Musíme chránit naši rodinu, naše encanto. Nemůžem přijít o domov.
Obyvatelé městečka se začínají bát, co se tu děje.
Chtějí s vámi mluvit.
Mirabel nebyla v té věštbě pro nic za nic.
Najděte ji.
Měli bychom sebou hodit.
Budoucnost uspěchat nejde.
Co když ti vyjevím něco horšího?
Když uvidím něco, co se ti nebude líbit, budeš říkat:
"To Bruno je strůjcem všeho zla. Jeho věštba mi zabila rybičku."
Ale já nemyslím, že za něco můžeš.
Jako černá ovce rodiny máš špatnou reputaci.
Ale tohle zvládneš.
Pro uklidnění.
Já to zvládnu. Já to zvládnu.
Teď se mě chyť a nepusť.
Je to stále totéž. Musím přestat!
Ne! Musím vědět, jak se to vyvine! Skrývá to odpověď!
Jenom ji nevidíme!
Díváš se na totéž, co já.
- Kdyby tam bylo ještě... - Tam!
Vidíš to?
Motýlek!
Sleduj toho motýla!
Kde to je?
Jde to na přeskáčku.
To je ta svíce. A plane jasněji!
- Myslím, že pomůžeš té svíci! - Jak?
Je tam s tebou nějaká osoba.
- Hádáš se s ní. - Co?
Počkat. Ne. Objímáte se?
Hádáme se, nebo objímáme?
Objímáte!
Má-li se ta svíce rozhořet, musíš ji obejmout.
Ale koho?
To záhy uvidíme.
- Kdo je to? - Už to bude!
Už ji vidím!
Isabela?
Tvoje sestra! To je skvělé!
A je to tu zas.
Mám obejmout Isabelu. To něco vyřeší?
Nevím. Naší rodině se stal zázrak. Jak se zachrání?
Obejmeš sestru.
Mirabel?
Času nám už moc nezbývá.
Tohle nevyjde.
Ta mě neobejme. Nikdy. Nesnáší mě.
Asi nevíš, že jsem jí zkazila zásnuby.
- Plus, P.S., je otravná. - Mirabel?
- Jasně že Isabelu! - Mirabel?
Proč mě vlastně nesnáší?
Může být ráda, že má Dar...
Mirabel!
Promiň, promiň.
Myslím, že ti uniká pointa.
Osud naší rodiny nezávisí na ní.
Ale na tobě.
Jsi přesně to, co tahle rodina potřebuje.
Ale musíš to chápat.
Sama od sebe, až zmizím.
Co? Nejdeš se mnou?
Byla to tvá věštba, Mirabel. Ne moje.
Bojíš se, že tě zmerčí abuela?
Ju. Teda jo. To taky.
Až náš zázrak zachráníš, někdy se stav.
Až ten zázrak zachráním, tak půjdeš ven.
Ťuk, ťuk. Na dřevo.
To zmákneš. Musíš zachránit zázrak.
Objetím.
Iso? Ahoj.
Já vím, že jsme měly sváry,
ale já jsem připravená být lepší sestra.
Co se obejmout?
Obejměme se. Hm?
"Obejměme se?"
Luisa nezvedne ani empanada.
Mariano má nos jako rozkydlou papáju.
Zbláznila ses snad?
Iso, cítím z tebe hněv.
Víš, co tě toho hněvu zbaví? Hřejivé obětí.
Běž pryč.
Všechno bylo perfektní.
Abuela byla šťastná. Rodina byla šťastná.
Chceš být lepší sestra? Tak se omluv, žes mi zkazila život.
Tak šup. Omluv se.
Tak...
mi...
promiň,
- že máš život jak sen! - Ven.
Počkej! Fajn! Omlouvám se!
Nechtěla jsem ti kazit život!
Jsou i lidi, co mají větší problémy
než ty, ty sobecká princezno!
"Sobecká?"
Celý svůj život jsem musela být dokonalá!
A jediné, co jsi kdy ty pro mě udělala, je, že jsi mi to pořád kazila!
Nic jsem nezkazila! Toho hromotluka si pořád můžeš vzít!
Ale já si ho nikdy vzít nechtěla! Dělám to jenom pro naši rodinu!
Můj ty bože.
Iso.
Teď ses mi svěřila s vážnou věcí.
Pojď ke mně.
Obejmi mě.
Iso?
Ta zvláštní kytka se mi líbí
Píchá to, nevoní
Iso? Teď bychom se mohly...
Nic dokonalého a stejně svoje kouzlo má
jako já Vždyť já umím víc
Ke mně pojď, ke mně pojď
- Ke mně pojď, ke mně pojď - Vždyť já umím víc
No tak! Ke mně pojď, ke mně pojď
Už dost Ke mně pojď, ke mně pojď
Místo růží říkat rózy
Díky chvále puknout málem?
K čemu jsou ty prázdné pózy?
Proč se k smíchu nutím stále?
Co mohlo by se stát, když nechám zrát, co cítím v této chvíli?
Chceš to vážně teď zkoušet?
Co mohlo by se stát, když konečně se přestanu tvářit
jako dokonalá? Všichni čekají,
že umím kvést jak jacarandás
- Stromů růst - Dost!
Hlavně klid
Palma de cera k nebi vystoupá, jen jí povel dám
Vždyť já umím víc
Co je ve mně, rozvinu a krajinu proměním
Nechytej tu rostlinu, co trny se chrání
Už nebaví mě rodinnou kráskou být
Ta krása mě nudí Chci naplno žít, to vím
Dřív se tvůj život zdál plný snů Najednou všechno má rychlý spád
Jak dlouho ten svůj sen sním?
Ty tam jsou snahy jít za krásou
Teď už vážně to vím, čas je vstát
- A dál, jak se zdá, - A dál, jak se zdá,
stoupat až ke hvězdám Kde jsou?
Vždyť umím kvést jak jacarandás
Stromů růst
- Ovládám - Jo!
Palma de cera k nebi vystoupá, jen jí povel dám
Co dál? Co dál?
Co mohlo by se stát, když budeš sama sebou v každé chvíli?
V každé chvíli buď volná
Co mohlo by se stát, když nenecháš se druhými svázat?
- Asi bude mi hej - Ty tam dole, pozor dej
- Jak mířím k vám a průchod dávám - Dává
- bláznivým - bláznivým
- nápadům - i pádům
A jak se zdá, jen tvojí zásluhou
teď mám už sílu říct
Vždyť já umím víc
A všem to musíš říct,
- Vždyť já umím víc - že zvládneš mnohem víc
Vždyť já umím víc
Máš na mě špatný vliv.
Co se to tam děje?
Abuela? Vůbec nic. Všechno je...
Zachráníme náš zázrak. Magie...
Co to tu povídáš?
Podívej se na náš domov! Na svoji sestru!
Prosím já... Isabela nebyla šťastná.
Ovšemže není šťastná. Zkazila jsi jí zásnuby.
Ne, ne. Potřebovala, ať jí ty zásnuby zkazím.
A pak se povedlo tohle!
A svíce hořela jasněji a trhliny...
- Mirabel. - To proto jsem v té věštbě!
Zachraňuju náš zázrak.
Už s tím přestaň, Mirabel!
Ty trhliny jsi způsobila ty.
Bruno odešel kvůli tobě.
Luisina síla slábne a Isabela vyvádí.
Na tvůj popud.
Já nevím, proč jsi nedostala Dar,
ale to tě neopravňuje ubližovat naší rodině.
Já ti nikdy nebudu dost dobrá.
Že ne?
I když se budu snažit sebevíc.
A snažit se může kdokoli z nás.
Luisa nebude nikdy dost silná.
Isabela nebude dost dokonalá.
Bruno od nás odešel jen proto, žes v něm viděla to nejhorší.
Bruno na naši rodinu kašlal.
On naši rodinu miluje.
I já ji miluju. Všichni ji milujem.
To tobě na ní nezáleží.
- To ty rozbíjíš náš domov. - Opovaž se...
Náš zázrak umírá kvůli tobě.
Ne, ne!
Naše svíce!
Casita! Dostaň mě nahoru!
Ne!
Pozor, Antonio.
Musíme odtud zmizet!
Mirabel!
Mirabel, musíš utéct ven!
- Mirabel! - Mirabel!
Mirabel, uteč!
Mirabel. Dům se bortí!
- Mirabel, uteč! - Mirabel!
Ne.
Mirabel!
Mirabel, nejsi zraněná?
Mirabel!
Julieto! Pojď sem!
Julieto!
Nehýbej se. Hned jsem zpět.
Jak se to stalo?
Počkej, pomůžu ti.
- Jste všichni v pořádku? - Antonio, neplakej.
Jak je to možné? Náš zázrak skončil.
Co si počneme?
Moje schopnosti jsou fuč!
Ale co Antonio? Co ten si počne?
Mirabel?
Mirabel? Kde je Mirabel?
Kde je?
Mirabel!
Mirabel?
Mirabel!
Mirabel?
Mirabel!
Pořád ji nenašli?
- Mirabel! - Mirabel!
Mirabel!
Mirabel.
Odpusť mi.
Nechtěla jsem nám ublížit.
Jen jsem chtěla
být někým, kým nejsem.
Sem jsem se nikdy neodvážila vrátit.
To u téhle řeky se náš zázrak zrodil.
Tady abuelo Pedro...
Myslela jsem, že budeme žít jinak.
Myslela jsem, že budu docela jiná.
Dostalo se mi zázraku.
Druhé šance.
A já se tak bála, že o něj přijdu,
že jsem si neuvědomila, pro koho náš zázrak je.
Moc mě to mrzí.
Ty jsi naší rodině neublížila, Mirabel.
Je nám krušno
kvůli mně.
Abuela.
Konečně to chápu.
Přišla jsi o domov.
Přišla jsi o všechno.
Tolik sis vytrpěla.
Úplně sama.
Aby se to už nikdy nestalo.
To ty jsi nás zachránila.
To kvůli tobě se stal ten zázrak.
Jen kvůli tobě jsme jedna rodina.
A jestli jsme někdy něco rozbili,
tak to i spravíme... společně.
Žádala jsem svého Pedra o pomoc.
Mirabel.
Seslal mi tebe.
Ona to nezpůsobila!
Ona za to nemůže!
To já jsem zase věštil!
Byl jsem to já!
Pravil jsem jí, běž! A ona hned...
Chtěla jen pomoct!
Je mi fuk, co si o mně myslíš, ale jestli jsi tak tvrdohlavá...
Myslím, že mi uniklo něco důležitého.
Pojďte.
Co se to děje? Kam to jedeme?
Domů.
To je ona! Já ji našla!
Já ji našel!
Je zpátky!
Mirabel!
Mami.
Měla jsem starost.
Nemohli jsme tě najít.
Včely byly úplně všude.
Bude to dobré.
Ne, když nemáme dům.
Co je? Nesmím říct, že nemáme dům?
Co je tohle? No dům ne!
Ten skvělý dům, co přestál celá léta,
ztratil své kouzlo, zbyly jen kousky zdí
Však díky nám všem teď musí znovu vzkvétat
Dost je tu hvězd, co chtějí tvořit souhvězdí
I když plamen září tmou,
nikdy nemá stejný tvar
Tak vnímej sílu svou
jsi víc než jen tvůj Dar
A já omlouvám se tímto všem
Já neměla tak přísná být
Vždyť pravý Dar je v tom, že rodina je strom
Dar je spolu být
a blízko vás mít
Ten Dar je spolu být
Spolu být Spolu být
Já cítím, že nám teď víc poví Bruno
Náš Bruno
Jo, všechno měl by vám tu říct Bruno
Tak jo, teda Pepo, ta svatba, ta mě mrzí
Asi zdál jsem se ti drzý
Když mluvil jsem o dešti, myslel jsem tím tvoje slzy
Já jistotu chtěl mít, že tvůj muž dá ti klid
Ať je déšť, nebo mráz, životem bude chtít
s tebou jít
A přesně tak to říkám, jo
Tak za to všechno se vám tady omlouvám
Hej, my jsme rádi, že ses vrátil k nám
- Tak ruku mi dej - A spolu s námi se směj
Všechno, co se stane, to se hravě zvládnout dá
Já slyšela ho denně mluvit ve stěnách
Co to zní?
To všichni z města přichází.
Hej
Jdem s písní k vám Jdem s písní k vám
Pomoc nabízíme vám
Nemáme Dar, ale jsou nás řady
A můžem tady s vámi být
Teď už vím, jaký mám skvělý tým Sílu máš
- Ale pláč taky znám - To i já
A už se netrápím, když mi chybí síla
Stejně tak já nejsem pořád víla
Tak jo Jen dál pojďme růst, já cestu znám
Vzhůru ke hvězdám
Buď svá
Vždyť každý zářit má
jak nocí Velký vůz
Čas letí pořád dál
Naše malá začíná růst
Je tvá čím dál víc
Hej, Mariano, co má být?
Já v sobě tolik lásky mám
No, víš, mám ještě sestřenku Co třeba Dolores?
Tak jo, nech nás být. Tak pa!
Ty poslouchej
a klidně vědět o mně taky mámě dej
A koukej se probudit Denně píšu ti dopisy,
že tu od rána do noci jenom o tobě tajně sním
Dolores, už vidím.
A já slyším.
Jo!
Každý z vás Každý z vás
- Vezmeš si mě? - Zpomal.
Každý z vás Každý z vás
Krásný dům A základ pevný zdá se
No, má i mouchy
- Kdo z nás ne? - Pravda
Teď chvíli stůj, než všechno nachystá se
- Proč? - Něco ti dáme
Už můžeš ke dveřím.
Tak jasnou záři máš
Tak silná umíš být
Už pravý zázrak znáš
Ty jsi vzácný Dar Tak už jdi
Dívej se dál
Co je v ní?
Že mám... jít.
Domů jít
Pojďte! Všichni dál!
Jo!
Všichni společně:
La familia Madrigal!
Překlad: Vojtěch Kostiha