Labi, pamēģināsim ko citu.
No sākuma. Gatavi. Viens, divi, trīs.
Viens, divi, trīs, četri. Ritmiskāk!
Divi, trīs, četri.
Tas ir dodiez, ragi.
Divi, trīs... Es tevi redzu, Keileb.
Reičel, tagad tu.
Aizmirsu saksofonu, mister G.
Viņa aizmirsusi saksofonu. Un tagad tu, Konij.
Rādi, ko māki!
Vienreizēji!
Paga, paga. Ko jūs smejaties?
Konija drusku aizrāvās, bet tas ir labi.
Es atceros, kā tētis mani aizveda uz džeza klubu.
Mani tas neinteresēja, bet tur es ieraudzīju kādu puisi,
kurš spēlēja akordus ar kvartām,
tad minorā...
Tad viņš pievienoja piebalsis, radās sajūta ka viņš dzied.
Goda vārds, drīz vien radās sajūta,
ka viņš lidinās virs skatuves.
Pilnībā iegrimis mūzikā, viņš aizrāva mūs visus sev līdzi.
Un man gribējās iemācīties
tā runāt.
Es atskārtu,
ka esmu dzimis, lai spēlētu.
Konija mani saprot, vai ne?
Man ir 12 gadu.
Tūlīt atgriezīšos. Izspēlējiet gammas.
Piedodiet par traucējumu, mister Gārdner.
Vismaz atpūtināšu ausis.
-Ei! -Ne no tevis. Tu labi spēlē.
Nespēlē vis.
Kas uz sirds, direktore Arojo?
Gribēju personīgi pateikt labo ziņu.
Vairs nekādas pusslodzes. Būsiet pilna laika orķestra vadītājs.
Pastāvīgs darbs, apdrošināšana, pensija.
Oho! Tas ir lieliski.
Laipni lūdzam pamatskolas ģimenē, Džo. Pastāvīgā darbā.
Paldies.
APĢĒRBU ŠŪŠANA UN PĀRŠŪŠANA
Gadiem ilgās lūgšanas beidzot atbildētas.
Pilna laika darbs.
Strādājošs vīrietis.
-Jā, mammu, bet es... -Tu viņiem teiksi "jā", vai ne?
Neuztraucieties, man ir plāns.
Tev vienmēr ir plāns.
Varbūt vajag rezerves plānu, kad pirmais izgāzīsies.
Rezerves plāns nenāk par ļaunu.
Ne tāpēc sūri grūti maksājām par tavu izglītību,
lai tu pusmūža gados mazgātu veļu manā salonā.
Staigā ar caurām apakšbiksēm.
Jā, bet...
Tev nebūs jādzen sevi strupceļā ar priekšnesumiem.
Dievs zina, pasaulē vajag vairāk skolotāju.
Padomā tikai,
muzicēšana beidzot būs tava karjera.
Tātad tu teiksi "jā", vai ne?
Lūdzu, saki "jā".
Jā, noteikti.
Labi.
Hallo?
DOROTIJAS VILJAMSAS KVARTETS
Sveiki, mister G! Runā Sprogainis. Lamonts Beikers.
Sveiks, Sprogaini! Prieks tevi dzirdēt.
Sauc mani par Džo, vairs neesmu tavs skolotājs.
Labi, mister Gārdner.
Klau, es esmu jaunais bundzinieks Dorotijas Viljamsas kvartetā,
un mēs šovakar "Pusnotī" uzsāksim savu turneju.
Dorotija Viljamsa! Tu joko? Apsveicu, draugs.
Es būtu gatavs mirt par iespēju spēlēt ar Dorotiju Viljamsu.
Tad šodien ir jūsu laimīgā diena.
PUSNOTS
-Viņš ir klāt. -Sveiks, Sprogaini.
Lions notinās un pameta mūs nelaimē.
-Jā, varu iedomāties. -Prieks, ka atnācāt.
Mans draugs Bīskaps jūs pērn dzirdēja kādā klubā Bruklinā.
Teica, ka lieliski spēlējāt.
Jā, kafejnīcai.
Sveika, Dorotij.
Šis ir tas čalis, par kuru stāstīju.
Mans pamatskolas orķestra skolotājs misters Gārdners.
Sauciet par Džo, Dorotij. Tas ir, mis Viljamsa.
Priecājos. Vienreizēja iespēja.
Džo ir Reja Gārdnera dēls.
Esam nolaidušies līdz pamatskolas skolotāju līmenim.
Kāp uz skatuves, učuk. Nevilksim garumā.
Ko mēs spēlējam?
Atvainojiet. Es drusku aizmirsos.
Džo Gārdner, kur tu esi bijis?
Vadīju pamatskolas orķerstri. Bet nogalēs...
Vai uzvalks tev ir?
Dabū uzvalku, učuk. Labu uzvalku.
Tiekamies šovakar. Pirmā uzstāšanās 21.00. Skaņas pārbaude 19.00.
Redzēsim, kā tev veiksies.
Jā!
Redzēji, tēti? To es saprotu!
Paskaties! Tur būs rakstīts: Džo Gārdners!
Tu neticēsi, kas notika. Es spēlēšu koncertā. Jā!
Es zinu. Dorotija Viljamsa! Vai spēj tam noticēt?
Uzmanies, tas nebeigsies labi!
Tikai nestāsti mammai. Labi?
Aizmirsti mācīšanu. Tagad esmu Dorotijas Viljamsas klasē.
Saproti? Es...
Atvainojiet!
Kas tad tas?
Kāds dzird?
Kas tad tas?
Ei! Ei, ei, ei! Sveiki!
Labdien!
Kas tu tāds, draudziņ?
Esmu Džo. Džo Gārdners. Man nebija te jānokļūst.
Laikam tev tas gadījās pēkšņi.
Redzi, Džo. Man ir 106 gadi.
Jau sen gaidu šo brīdi.
-Kādu brīdi? -Dižo Viņsauli.
Dižo Viņsauli?
Tu runā par aizkapa dzīvi?
-Jā. -Vai tā tur ir nāve?
Tā pārspēj manu sapni par valzirgu.
Aizraujoši, vai ne?
Nē, nē. Man šovakar ir uzstāšanās. Es nevaru tagad mirt.
Diez vai tev ir teikšana.
Ir gan. Nemiršu dienā, kad radusies tāda iespēja. Esmu to pelnījis.
Jau sen pelnījis. Es aizeju.
Uz to pusi nedrīkst iet.
To nedrīkst pieļaut. Es šodien nemiršu. Dzīve tikko sākusies.
Kas tas bija?
Pagaidiet. Es neesmu gatavs. Man jātiek atpakaļ.
Es negribu mirt!
Es neesmu gatavs. Bēdziet!
-Kāpēc jūs nebēgat? -Es nezinu.
-Kas jums visiem lēcies? -Es nezinu.
Kur manas bikses?
Es neesmu gatavs.
Mīļo pasaulīt!
Es atvainojos. Palaidiet.
Palīgā! Es neesmu gatavs.
Mīļo pasaulīt!
Ko?
Liksim mierā jauno padomdevēju.
Atvainojiet. Jaunās dvēseles. 37., pietiek!
Paskatieties uz mani! Klusais koijotiņš.
Kas tu tāda?
Es esmu visu kvantēto Visuma lauku summa.
Veidolā, kādu jūsu vājās smadzenes spēj aptvert.
-Ko? -Varat saukt mani par Džeriju.
Džerija. Sapratu.
Vai šī ir paradīze?
Nē.
Vai šī ir "E", divas hokejnūjas, "E"?
-Elle. -Elle, elle, elle.
-Klusais koijotiņš. -Elle.
Nav brīnums, ka apjukāt.
Šī nav Dižā Viņsaule, bet Dižā Pirmssaule.
Dižā Pirmssaule?
Mēs to tagad dēvējam par "Tu Semināru". Nosaukuma maiņa.
Elle.
Nē, nē. Tu esi šeit!
Vai tas nozīmē, ka es esmu miris?
Vēl ne.
Jūsu ķermenis atrodas pagaidu stāvoklī.
Sarežģīti.
Aizvedīšu jūs atpakaļ pie grupas.
Nāciet, mazās dvēseles, rāpieties augšā!
Sveicināti Tu Seminārā.
Būs ļoti interesanti.
-Savādi. -Kas noticis?
-Nepareizs skaits. -Ko tu saki?
Trūkst vienas dvēseles. Nepareizs skaits.
Pirmā pietura - Priecīgais Paviljons.
Jūs četri. Dodieties iekšā!
Jūs pieci būsiet atturīgi. Un jūs abi tāpat. Lai iet.
Pagaidi. Tā rodas cilvēka raksturs?
Protams. Jūs domājāt, ka ar to piedzimst?
Kā tad viņi nokļūst uz Zemes?
Izmantojot Zemes portālu.
Kad saņem pilnīgu personību.
Kur jūs palikāt?
Palieciet sveiki!
Pagaidiet, pagaidiet.
Jūs nu gan bieži apmaldāties.
Tā, padomdevēji. Meklējiet savu vārdu šeit...
-Džerij, es atradu vienu padomdevēju. -...un nāciet iekšā.
Paldies, Džerij.
Domāju, ka šī nav mana īstā vieta.
Saprotu. Padomdošana nav visiem. Droši varat atteikties.
Patiesībā padomdošana izklausās aizraujoši.
Priecājos to dzirdēt. Tālāk vadīs Džerija.
Paldies, Džerij. Dodies pie Džerija.
Paldies, Džerij.
Vai visi šeit ir Džeriji?
Lai izdodas!
Džerij, mums ir problēma.
Sveiks, Terij.
Skaits ir nepareizs.
Šaubos gan. Skaits nav bijis nepareizs jau gadsimtiem ilgi.
Katru dienu 151 000 dvēseļu dodas uz Dižo Viņsauli.
105,2 dvēseles minūtē.
1,75 dvēseles sekundē.
-Un es tās visas saskaitu. -Jā, es zinu.
Mans darbs ir uzraudzīt skaitu, Džerij. Es esmu grāmatvedis.
Un mēs domājam, ka tu strādā lieliski, vai ne?
-Neapšaubāmi. -Izskatās lieliski.
Es teiktu nē.
Es vienmēr skaitu. Arī šobrīd.
Tu pamirkšķināji piecas reizes, kopš es sāku runāt. Sešas.
Tā kā grāmatvedība ir tavs darbs, kāpēc tev to nenoskaidrot?
-Varbūt noskaidrošu. -Brīnišķīgi.
Sveiks atkal, Terij.
Netēlo muļķi.
Nu tad sākam.
"A."
Sveicināti, padomdevēji.
Es esmu Džerijs, Tu Semināra padomdevējs.
Jūs esat šeit iepriekš bijuši, tikai to neatceraties.
Par laimi, Visums mums dāvājis spēju
aizmirst savu piedzimšanu.
Šeit visāmjaunajām dvēselēm tiek dota unikāla un individuāla personība.
Es esmu patīkams skeptiķis. Piesardzīga, bet spilgta personība.
Es esmu viegli aizkaitināms malā stāvētājs. Bīstami ziņkārīgs.
Es esmu manipulējošs megalomaniaks. Ļoti oportūnistisks.
Ar viņu varētu būt pagrūti. Bet tā būs Zemes problēma.
Kā ievērojāt, visāmšīm dvēselēm kaut kā trūkst.
Kam jābūt šeit?
Visām dvēselēm vajadzīga "dzirksts".
Palīdzēt to atrast būs jūsu uzdevums.
Varbūt pratīsiet atrast dzirksti Visu Lietu Zālē,
kur rodama iedvesma visam, kas norisinās uz Zemes.
Bet varbūt izvēlēsieties Tu Zāli,
kurā glabājas jūsu pašu iedvesmojošākie dzīves mirkļi.
Kas īsti ir "dzirksts"?
DŽO GĀRDNERA UN DOROTIJAS VILJAMSAS KVARTETS
Zinu, ka vēlaties ķerties pie darba. Lai izdodas atrast dzirksti.
Atrodiet dzirksti.
Tas nu gan bija izglītojoši.
Tagad mana mīļākā programmas daļa -
savienot padomdevējus ar tiem radniecīgām dvēselēm.
Mūsu pirmā padomdevēja ir Marija Martinesa.
Marija, nāc lejā.
Marija bija reto slimību speciāliste Meksikas universitātē.
Esmu dziedināts.
Viņa strādās ar vienu no manām favorītēm -
dvēseli numur 108 210 121 415.
Apsveicam! Dodieties nu prom.
Mūsu nākamais padomdevējs ir Bjorns T. Borgensons.
SVEIKI mani sauc Dr. Borgensons
Dr. Borgensons ir pasaulslavens bērnu psihologs,
kas nesen saņēmis Nobela prēmiju.
Es redzu sāpes, nāvi, iznīcību.
-Un tagad? -Skaistu taureni.
Dr. Borgensons strādās ar dvēseli numur 22.
Laikam būs stīvēšanās. Atvainojiet.
22., nāc laukā no šīs dimensijas tūlīt pat.
Cik reizes man jāsaka? Nevēlos doties uz Zemi.
-Izbeidz pretoties, 22. -Negribu!
-Tu dosies uz Zemi un dzīvosi. -Piespied mani!
22. ir bijis Tu Seminārā jau kādu laiku
un ar viņu strādājuši: Gandijs, Abrahams Linkolns un māte Terēze.
-Es viņu saraudināju. -Neklausieties.
Liec mani zemē.
Mēs priecājamies, ka esat šeit, Dr. Borgenson.
Jūtamies pagodināti, ka jūs sagatavosiet 22. Zemei.
Tu vēlēsies, kaut nekad nebūtu miris.
Vairums ļaužu to vēlas, 22.
Laimīgu taciņu. Atā!
Kur mēs esam?
Izcils progress. Jums ir pamats lepoties. Soli pa solim.
Atzīmējot Dr. Borgensona sasniegumus,
ar prieku pasniedzam viņam šo godalgu.
Pēdējās nedēļās esmu novērojis izaugsmi.
Vēlos pateikties daudziem.
Tava dzīve bija lieliska, un tu paveici daudz,
bet mēs darīsim šādi.
Mazliet šeit pastāvēsim,
tad iesim atpakaļ. Tu teiksi, ka neizdevās. Es turpināšu nedzīvot.
Tu dosies uz Dižo Viņsauli.
-Nē, paklausies. -Runā, cik tīk, Bjorn.
Nekas nemainīsies.
Man bijis tūkstošiem padomdevēju, kas tagad mani ienīst.
Māte Terēze...
Es jūtu līdzi ikvienai dvēselei.
Izņemot tevi. Tu man nepatīc.
-Koperniks. -Pasaule negriežas ap tevi, 22.
-Muhameds Ali... -Tu esi vislielākā skabarga pakaļā.
-Marija Antuanete... -Neviens tev nevar palīdzēt! Neviens!
Paldies, nē, dakter.
Es zinu visu par Zemi, un tā nav pūļu vērta.
Ūja, vai tad tu nevēlies aizpildīt savu caurlaidi?
Zini, man šeit ir labi. Ierastā ikdiena.
Lidinos miglā, spēlēju Sudoku un vienreiz nedēļā
aizeju uz Tu Semināru.
Nav izcili, bet zinu, ko gaidīt.
Klau, mazā... Vai drīkstu pateikt atklāti?
Es neesmu Bjorns Borgenšteins vai kas tur. Neesmu padomdevējs.
Neesi padomdevējs?
Apgrieztā psiholoģija. Tu esi labs dakterītis.
Karls Jungs jau to izmēģināja.
Apklusti vienreiz! Mana zemapziņa tevi ienīst!
Vai šajā vietā var parādīt arī citu dzīvi?
Pagaidi. Tu tiešām neesi Bjorns Borgensons?
Tā ir mana dzīve.
Atvaino, kas tas tāds?
Binaca elpas atsvaidzinātājs? Lēts odekolons?
Kurš veidojis šo izstādi?
Tu.
Pasaulīt! Sedrika repa grupa. Nē!
Nē, neskaties. Paskatīsimies te.
Tēti, es negribu. Man nepatīk džezs.
Melnādaino improvizācijas mūzika.
Mūsu ieguldījums Amerikas kultūrā.
Vismaz pamēģini, Džoj.
Te viss iesākās.
Šis ir brīdis, kad iemīlēju džezu.
Paklausies.
Redzi, ar skaņdarba palīdzību tu izpaud sevi.
Tāpēc es kļuvu par džeza mūziķi.
Mēs meklējam ko citu.
Pagaidi. Es to atceros citādāk.
Atnāciet, kad būs, ko parādīt.
-Man žēl, Džo. -Man žēl, Džo.
Mēs meklējam kaut ko citu.
Divi, trīs, četri.
Mana dzīve bija bezjēdzīga.
Nē, nē, nē.
Nē, es to nepieņemšu.
Mazā, dod man žetonu. Es atgriežos savā ķermenī.
Jā, protams. Še.
Kamēr tā nekļūs par Zemes Caurlaidi, paliks man piekalta.
Ja nu es tev palīdzētu to pārvērst par Zemes Caurlaidi?
Vai tad to man atdosi?
Pagaidi.
Nebiju par to padomājusi. Tā es izšmaukšu no dzīvošanas.
Tāpēc, jā!
Taču mums jāpanāk, lai tā pārvēršas,
bet man nekad tas nav izdevies.
Nāc. Es par dzirkstīm zinu visu.
Jo manējā ir klavierspēle.
Tiešām? Nekādu emociju?
Ne džezs, mūzika kopumā. Man netīk muzikālas skaņas.
Drusku par uzmācīgu.
Tā es nebeigšu savu dzīvi.
Kur ir tā Visu Lietu Zāle?
Tūlīt atgriezīšos.
Neskrien notikumiem pa priekšu.
Kāpēc tu runā kā balta pusmūža kundzīte?
Es tā nerunāju. Tā ir ilūzija.
Šeit valda varbūtība.
Es varu runāt šādi, ja vēlos.
Vai šādi.
Vai kā tu.
Dzīve ir tik netaisnīga. Es negribu mirt. Sauciet činkstuļvāģi!
Izmantoju šo balsi, jo tā kaitina citus.
Ļoti iedarbīgi.
Neuztraucies. Viņiem nekas nekaiš.
Šeit nevar satriekt dvēseli. Tas notiek Zemes dzīvē.
Asprātīgi.
Tā. Klāt esam.
Šī ir Visu Lietu Zāle.
Jā!
Apsveicu!
Ar ko sāksim?
Ejam!
Kruasāni, kūkas. Konditoreja varētu būt tava dzirksts.
Jā! Bet es to nesaprotu.
-Paosti. -Nav ožas. Tev arī ne.
Ko?
Tiešām nesaožu. Nevaram arī sagaršot?
Maņas ir ķermenī.
-Ne ožas, ne garšas. -Ne taustes. Re?
Labi. Sapratu. Ejam tālāk.
Vai nav aizraujoši?
Uguns ir tika skaista.
Drusku gribas ļaut tai izplatīties.
Nē.
Plaukstu ir grūti uzzīmēt.
Būsi bibliotekāre? Forša profesija.
Jā, kolosāla. Kurš negrib nepateicīgu darbu,
kur vienmēr jābaidās no budžeta samazināšanas?
Bet kušināt citus man patīk.
Acīmredzot...
Jā, forši.
Nē.
Esam izmēģinājuši visu.
-Piedod. -Tu solīji pamēģināt.
Es pamēģināju, tiešām. Lai nu kas, bet mele es neesmu.
Atšķirībā no Abrahama Linkolna.
Tu samierinies, ka tava seja ir uz centa monētas?
Protams. Tas ir pagodinājums.
Bet Endrjū Džeksonu uzlika uz 20-nieka.
Džeksonu!
Ko lai saku, Džo? Zeme ir garlaicīga.
Ko vēl varam darīt? Laiks iztek.
Laiks šeit neeksistē.
Laiks beidzies! Paldies, Bjorn. Nejūties vainīgs.
22. ir sarežģīts gadījums.
Kaut to nejūtu, lūdzu, neaiztiec.
Vedīsim tevi uz Dižo Viņsauli.
Paga. Aizmirsām pamēģināt breikošanu.
Jā! Tas man varētu patikt.
Plūdīšu un raustīšos. "Dzirnavas".
Nokārtošu rēķinus dejā.
Vai varam uz mirklīti atgriezties un pamēģināt breikošanu?
Lūdzu, Džerij! Tu šodien labi izskaties.
Labi. Neesmu redzējis 22. tik entuziastisku.
Teicami, doktor Borgenson.
Bēgam.
Parasta Kaste
Šeit.
Te tas ir.
Kurp tas ved?
Tu uzdod pārāk daudz jautājumu. Varbūt paklusēsi?
-Kāpēc mums jāiet? -Es kādu tur pazīstu.
Kādu, kurš var palīdzēt. Tādu kā tu.
Kā es? Dzīvu?
Pag, tu man palīdzi?
Džo, esmu te sazin cik ilgi,
bet neesmu redzējusi neko dzīvošanas vērtu.
Tad ieradies tu. Tava dzīve bijusi drūma un nožēlojama.
Bet tu tā pūlies tajā atgriezties. Man jāzina, kāpēc.
Labi, ejam.
Kur mēs esam?
Kad jūs, cilvēkus, kaut kas īpaši aizrauj,
jums šķiet, ka nonākat kur citur. Kādā īpašā vietā.
-Jā. -Šī ir tā vieta.
Telpa starp fizisko un garīgo.
Pagaidi. Es te biju. Šodien noklausīšanās laikā.
Laikam šeit nonāk mūziķi, kad aizraujas.
Ne tikai mūziķi. Paskaties.
Ak, Romeo, Romeo, kādēļ esi...?
Tekstu!
Oi!
Paskaties. Čakarēju šo komandu jau gadu desmitiem.
"Knicks" atkal cieš zaudējumu.
Labi, labi. Kur ir tavs paziņa?
Man jāpaspēj uz priekšnesumu.
-Parasti viņš ir šeit. -Kas tas?
Slēdzam darījumu. Slēdzam darījumu.
Kas tie tādi?
Slēdzam darījumu. Slēdzam darījumu.
Bēgam!
Slēdzam darījumu. Slēdzam darījumu!
Sveiki, biedri zvaigžņu ceļotāji! Prieks atkal redzēties, 22.
Mēnesspūtēj, kā klājas?
Esmu uz neprāta sliekšņa. Paldies.
Mēs gribam ko vaicāt.
Es cenšos atgriezties ķermenī. Vari man palīdzēt?
Tā ir mūsu specialitāte. Esam mistiķi bez robežām.
Palīdzam zudušajām Zemes dvēselēm atrast ceļu.
Mēnesspūtējs Zvaigžņudancis, jūsu rīcībā.
Tie ir Vējzvaigzne, Sapņumēness, Dejzvaigzne, Vējmēness
un Sapņuvējš Sapņu Sapņotājs.
-Šie ērmi man palīdzēs atgriezties? -Tūlīt redzēsi.
Pavadīsim šo pazudušo dvēseli mājup.
Slēdzam darījumu. Slēdzam darījumu.
Nabadziņš.
Daži nespēj atbrīvoties no trauksmes un apmātības,
nomaldās un pazaudē saikni ar dzīvi.
Lūk, rezultāts.
Slēdzam darījumu. Slēdzam darījumu.
Slēdzam darījumu?
Riska ieguldījumu menedžeris.
Tagad atkalapvienojies ar savu zemes ķermeni.
Tas esmu es.
Paldies!
Ko es daru ar savu dzīvi?
Es esmu dzīvs! Es esmu dzīvs! Atbrīvojiet sevi!
Tas ir skaisti!
Tik vienkārši? Tikvien man jāizdara, lai atgrieztos ķermenī?
Mīļo stundiņ!
Džo, vai tu esi miris?
Nē. Vēl ne.
Pratīsi man palīdzēt?
Nekad neesam atgriezuši nepiesaistītu dvēseli ķermenī.
Bet, ja dotos uz kādu plānu vietu...
Jā! Visi uz klāja!
Pacelt enkuru!
Ja dvēsele ir šeit, kur tad ir ķermenis?
Uz Zemes, saprotams.
Mans ķermenis atrodas transā Palavanā.
Es spēlēju sarasvati vīņu Tibetā.
Esmu meditējoša šamaņu dziedniece Bērkli, Kalifornijā.
Ļauj minēt. Arī tu spēlē bungas, dziedi un meditē?
Jā. Tā varētu teikt.
Es dzīvoju Ņujorkā, uz 14. un 7. ielas stūra.
Jā, netālu no "Tony Tony Tonios".
Tieši tā.
Un tu? Tu taču ienīdi Zemi.
Jā, neesmu piesieta ķermenim, varu doties, kurp vēlos.
Esmu bezķermene, saproti?
Mēs, mistiķi, tiekamies šajā apburošajā vietā katru otrdienu.
Viņu ir tik daudz. Bēdīgi.
Tie, kas ir īpašajā vietā, līdzinās zudušajām dvēselēm.
-Ko? -Īpašā vieta ir baudāma,
bet, kad bauda kļūst par apmātību, zūd saikne ar reālo dzīvi.
Tā jāatrod. Tā jāatrod.
Kādu brīdi es pats biju zudusī dvēsele.
-Tiešām? -Tetris.
Esam klāt. Atgriezīsim tevi vienā mirklī.
Tā kā tev nav saiknes ar ķermeni,
tev nāksies atkal iejusties savā fiziskajā vidē.
Aizver acis. Ieelpo caur kroņa čakru.
Tas viss ir vajadzīgs?
Jā!
Vai tev ir klavieres uz kuģa? Tā es sakoncentrētos.
Nekādu klavieru, Džo. Tev jākoncentrējas.
Iztēlojies klusumu.
Tagad piedomā, kur atrodas tavs ķermenis.
Ieklausies norādēs.
Pareizi. Tev izdodas.
Nelūri! Paliec meditatīvajā stāvoklī, citādi savienojums pārtrūks.
Mēģini saost un sajust, kur atrodas tavs ķermenis.
Es dzirdu sirds monitoru.
Saožu dezinfekcijas līdzekli.
Jā. Jā! Labi.
Šķiet, sajūtu savas pēdas.
Sajūtu spalvu.
Vai atradāt radiniekus?
Sajūtu spalvu.
-Jūs dzirdējāt? -Terapijas kaķis palīdz.
Es pietuvojos? Kad varēšu lēkt?
Skat! Es esmu tur.
Es esmu tur.
Sirdsdarbība paātrinās.
-Pasaukšu ārstu. -Cimdiņ, paliec vietā.
-Ko mēs gaidām? -Nē. Nesteidzies.
-Nav īstais laiks. -Ir mans laiks.
Pagaidi, mani nē!
Es to izdarīju! Esmu atgriezies.
Kas tas?
Nē.
Nē. Nē. Nē.
Es esmu kaķī?
Acumirklīti. Ja es esmu kaķī, tad kas...?
Kas?
Tu esi manā ķermenī!
-Tu esi kaķī? -Paga, tas ir mans ķermenis.
-Es esmu ķermenī! Nē! -Kāpēc tu esi manā ķermenī?
Es negribu būt kaķis. Es ienīstu kaķus!
Cik pretīgi!
Mēnesspūtējs nopūdelēja.
Dakter, palīdziet. Tas ir mans ķermenis, bet es esmu...
Ak nē, viņi mani nesaprot. Viņi domā, ka tu esi es. Mēģini tu.
Dakterīt, mums ir problēma.
Es esmu nedzimusi dvēsele un vēlos palikt Tu Seminārā.
Jā. Zāles neiedarbojas.
Nē, jūs nesaprotat. Es neesmu Gārdners.
Viņi domās, ka esi jucis. Ka es esmu jucis.
Kā tas gadījās?
Es iekritu tavā ķermenī, jo tam nav dvēseles.
Tad kāpēc es esmu kaķī?
Es nezinu!
Kādam piezvanīt? Radiniekam vai draugam?
-Saki "nē". -Nē.
Vai zināt, kas šodien par dienu?
Mana mūža ļaunākā diena. Es negribu šeit būt. Neciešu Zemi.
Tad nu tā. Atstāsim jūs šeit uz novērošanu. Tikai mazliet.
Terapijas kaķis var doties pie nākamā pacienta.
Labi.
Tev ar viņu jārunā.
Šī ķermeņa dvēsele ir kaķī.
Apklusti.
Tāpēc viņš grib palikt pie manis.
Paturiet kaķi, atpūtieties. Tā kārtīgi. Labi?
Paņemšu Cimdiņu pēc 10 minūtēm.
Pēc 10 minūtēm? Mums jātinas.
Nekādā ziņā! Es nekustēšos!
Neticami, ka esmu ķermenī uz šīs ellišķīgās planētas.
Man ir lokani cīsiņi. Es jūtu savu ķermeni.
Savācies! Mums jātiek prom, pirms mani aiznes.
Aiznes? Tu mani pametīsi?
Nē! Tu esi manā ķermenī. Vai tu vari paiet?
Nezinu! Izkritu Ķermeņa testā 436 reizes.
Vai pamēģināsi?
Labi. Jāatrod Mēnesspūtējs, viņš pratīs palīdzēt.
Es esmu kaķis, man izdosies.
Ejam. Tev sanāk. Neapstājies.
Mirklīti atpūtīšos.
Nē, nē. Viņi tūlīt nāks. Ejam.
Labi!
Šeit!
Tā, labi.
Nospied "uz leju".
Pakustini... Nē. Uzmanīgāk. Šie pirksti ir mana iztika.
Ej iekšā.
Labi, ko teica Mēnesspūtējs? Viņš teica 14. un 7. ielas stūrī.
Čelsija. Netālu no Džeksonskvēras parka.
Tieši tā. Paga. Kā tu to zini?
Tas viss ir tavā paurī.
Nelien tur iekšā.
Nomierinies. Te nekā daudz nav.
Viens vienīgs džezs.
Un kaut kāda Lisa. Kas tā tāda?
Nav svarīgi.
Viss notiek tik ātri. Apstāsimies uz mirkli...
Labāk ejam. Viņi tūlīt būs klāt.
Neuztraucies. Viss ir labi. Ej tik uz priekšu.
Nē. Izbeidz. Ko tu dari? Šī ir Ņujorka.
Nedrīkst apstāties ielas vidū. Uz priekšu!
Ak nē. 22., 22.!
22.! 22.!
22., es nezināju, ka man ir asi nagi.
Klau, piedod. Tagad ejam.
Nekā nebija. Palikšu te, kamēr tavs ķermenis atstiepsies.
Un tas notiks drīz, jo vēderā ir zemestrīces.
Šeit ir sliktāk, nekā domāju. Trokšņains, spožs un...
Kas ienāca degunā?
Smarža.
Ja tev patīk smarža, iztēlojies, cik labi tā garšo.
Ņem.
Tik garda!
Nav negaršīga.
Labi. Vari ēst pa ceļam. Ejam.
Vai arī nesteidzies. Protams.
Savādi. Nejūtos vairs tik dusmīga.
Lieliski. Gatava doties meklēt Mēnesspūtēju?
Varbūt.
Es tev saku, Džo. To izrunā "jī-rovs".
Jā, bet ņujorkieši to dēvē par girosu. No grieķu valodas.
Es par to strīdējos ar Arhimēdu. Viņš teica...
-Jī-rovs. -Jo-jo.
-Jī-rovs. -JOLO.
-Jī-rovs. -Serdžio?
Jī-rovs!
Man viņa pietrūkst.
Šis ir 14. un 7. ielas stūris.
Tam jābūt viņam.
Mēnesspūtēj, palīdzi man!
Džo! Tu nokļuvi savā ķermenī.
Nē.
Tas ir mans ķermenis.
Tu esi kaķī?
Tas ir brīnišķīgi!
Klau, Mēnesspuņķi! Plakāts pats negriezīsies!
Paskat, Mārdža! Es ieliku šī vīra dvēseli kaķī.
Vienalga! Un tu!
Mums pietiek ar vienu dīvaini. Lasies!
Atpakaļ pie darba!
Neviens nesaprot manu mākslu.
Man jātiek laukā no kaķa un atpakaļ viņā.
Būs jāveic sena astrālās transmigrācijas pārvietošana.
-Kas? -Jāatgriež dvēseles
savās vietās. Brīnumjauks rituāls
ar dziedāšanu, dejošanu un, pats galvenais, bongo.
Man 19.00 jābūt "Pusnotī", tāpēc tas jādara tūlīt.
Rāmāk.
Jāgaida, līdz atvērsies plānā vieta starp Zemi un astrālo plakni.
Un tas notiks, kad Orks pārcelsies Dvīņu namā.
-Kad tas būs? -Valdība saka, 18.30.
-Tiksimies "Pusnotī". -18.30? Nopietni?
Savākšu visu nepieciešamo.
Es teicu, lasies! Prom!
Tiksimies "Pusnotī" 18.30! Es visu nokārtošu!
Un nenāc atpakaļ!
Garsiju nu gan ir daudz.
Kaut kur tu esi, mazo dvēselīt, un es tevi atradīšu.
Pēdējais gabaliņš. Bikses jau tāpat spiež.
18.30 ir ļoti vēlu. Ļoti.
Jātiek mājās, tev jānomazgājas un...
Jādabū taksis. Izstiep roku.
Pacel un turi.
Tas būtu grūti, pat ja es nebūtu slimnīcas ķitelī.
Aiziet, aiziet! Skrien uz to.
Vai tas ir učuks?
Peperoni.
Dorotija Viljamsa mani ieraudzīja. Ko nu? Domās, ka esmu traks.
Varbūt piezvani un paskaidro, ka neesam traki.
Esmu cilvēks tikai vienu stundu, bet saprotu, ka tā nav laba doma.
Jātiek atpakaļ savā ķermenī un spoži jānospēlē šovakar.
Kāpēc šī vieta smird, bet šī ne?
Nav būtiski. Uzvelc bikses.
Neticas, ka staigāju pa pilsētu bez biksēm.
Es negribēju šurp doties, atceries?
Es arī negribu tevi šeit.
Gribu atgriezties ķermenī
un tad doties uz klubu.
Kas tev lēcies?
Nezinu. Saule. Tā ir tik...
Mans telefons!
Tavas drēbes atkal tricinās.
Sprogainis! Nē, nē!
Vai.
Sveiks, mister G, te Sprogainis.
Ceru, ka jums iet labi.
Dorotija, jūs ieraudzījusi, pārbijās un piezvanīja Robertam.
-Šovakar spēlēs viņš. Man žēl. -Nē, nē, nē.
Godīgi sakot, tikai jūsu dēļ apmeklēju skolu.
Esmu jūsu parādnieks.
Darīsim tā.
Uzcērtieties uzvalkā un ierodieties klubā pirms laika.
Es centīšos viņu pierunāt.
Apģērbieties tiešām smalki, labi?
Ceru, ka atnāksiet. Labi. Atā.
Es varu to atgūt, 22. Tev man jāpalīdz. Man ir uzvalks.
-Tev tas jāpielaiko. -Nē, nē, nē.
Pielīdzināšu matus un...
Nē. Nekādā ziņā!
22.!
Mister Gārdner?
Tā ir Konija. Ieradusies uz nodarbību.
-Ko lai es daru? -Es jūs dzirdu!
Saki, ka šodien nevarēsi.
Sveika, Konij. Diemžēl Džo šodien nevarēs.
-Tu esi Džo! -Es gribēju teikt, ka es nevarēšu.
Labi. Ejam pielaikot uzvalku.
Es atnācu pateikt, ka vairs nespēlēšu.
Nespēlēs?
Mums tam nav laika. Uzvalks ir skapī.
Orķestris ir laika izšķiešana.
Šis bērns runā saprātīgi.
Ko tu dari?
Ņemiet, vairs nespēlēšu. Džezs ir bezjēdzīgs.
-Jā, džezs ir bezjēdzīgs. -Ei!
Skola ir laika izšķiešana.
Protams. Kā mans padomdevējs Džordžs Orvels mēdza sacīt:
"Valsts apmaksāta izglītība
"ir kā graboša nūja samazgu spainī."
Jā!
Valdošās klases mācību programma apslāpē citus viedokļus.
Sena patiesība.
Ko tu muldi? Viņu tas neinteresē.
Es to saku kopš trešās klases.
Zini, tu izskaties gudra.
Kāda ir tava nostāja attiecībā uz picu?
-Man tā garšo. -Man arī!
Ko tu dari?
Labāk ietusēšu ar Koniju.
Ko? Tūlīt nāc šurp! Atver...
Tavs kaķis grib tikt laukā.
Viņš domā, ka zina visu.
22.! Neuzdrīksties aiziet. Tūlīt pat nāc šurp.
Iešu saplēst dīvānu.
Paga, tas ir mans dīvāns.
Tu patiešām esi visu sapratusi.
Ņemiet šo. Tas pieder skolai.
Protams.
Man tiešām prieks, ka vēl kāds saprot,
cik nejēdzīga ir šī vieta.
Pareizi dari, ka nespēlēsi. Es mācījos...
Zināt, mister G, es vakar iemācījos kādu skaņdarbu.
Varbūt paklausieties un tad iesakiet vairs nespēlēt, labi?
Labi.
Oho. Tev tiešam tas patīk.
Jā.
Tad varbūt labāk turpināšu spēlēt?
Jā.
Atā, mister G.
Tiksimies nākamnedēļ!
22.!
Konija teica, ka vairs nespēlēs, bet pārdomāja.
22., aizmirsti par to. Paklau.
Man tas jāsaprot. Kāpēc viņa pārdomāja?
Viņai ļoti patīk spēlēt.
Ienīst visu, bet trombons ir viņas stihija.
Viņai tas padodas. Varbūt trombons ir viņas dzirksts.
Lūdzu. Palīdzi man atgūt iespēju spēlēt.
Labi.
Tiešām?
Es palīdzēšu, bet gribu šo to pamēģināt.
Ne viss ir tik garlaicīgs kā Tu Seminārs.
Un, ja Konija ir atradusi aizraušanos, varbūt man arī tas izdosies.
-Lieliski! -Ko darīsim vispirms?
-Šis ūdens sāpīgi dur! -Tas nekas.
Jāpagriež otrs rokturis.
Jā, tā ir labāk.
Es priecātos, ja tu mani ieziestu ar losjonu.
Es nomazgāju tavu pēcpusi.
Kodīgs! Kodīgs!
Jūs pieci būsiet nedroši.
Un jūs 12 - egocentriski.
Nevajadzētu tik daudzus sūtīt caur to paviljonu.
Atradu viņu!
Redzējāt visi? Kurš saprata, kāpēc skaits ir nepareizs? Terijs.
Ir Terijlaiks.
-Oho. Iespaidīgi. -Kurš tad tas ir?
Tā.
Viņa vārds ir Džo Gārdners.
Izskatās, ka viņš ir uz Zemes.
-Tas nav labi. -Padomdevējs, kuru norīkojām 22.
Labi. Nekrīti panikā.
Terijs visu kontrolē. Es to nokārtošu.
-Kā? -Došos lejā un atradīšu.
Sakārtošu skaitu, viens divi.
Labi. Vai tu esi par to pārliecināts?
Jūs salaidāt dēlī. Es cenšos izlabot dēli.
Bet tu nedrīksti rādīties.
Nevienam.
Neuztraucieties. Neviens mani neredzēs.
Es kustēšos ēnā kā nindzja.
Lūdzu, izdari to ātri un klusi.
Un vēl ātri. Un klusi.
Tā noteikti nebūs izgāšanās.
Vecais brūnais uzvalks. Joprojām der kā uzliets.
Mazliet par ciešu te, aizmugurē.
Tas pastiepsies. Apsēdies.
Es esmu kaķis.
-Es to izdarīšu. -Tu nevarēji izsaukt liftu.
Nē. Mati tikai mazliet jāpielīdzina. Nekusties.
Kā mazs motorzāģis.
-Nekusties. -Es nekustos. Tu kusties.
-Ak nē! -Viss labi. Man nekas nenotika.
Nē, nē! Mati! Matiem kaut kas notika! Šausmas!
Jāizlabo. Tūlīt pat.
-Labi. Kā? -Mums ir jāaiziet pie Deza.
Forši. Kas ir Dezs?
Īan, kāpēc tava galva ir kā zemesrieksts? Kā tā?
Apklusti. Es apvainošos.
Dezs ir tas čalis dziļumā. Viņš var palīdzēt.
Spilgts dzirksts piemērs. Dzimis, lai strādātu par frizieri.
Es nepratīšu notēlot tevi draugu priekšā.
Es sarunājos tikai ar Dezu. Parasti par džezu,
bet šoreiz sēdi klusi, izlabo frizūru un pazūdi.
Sveiks, Džo. Kā tu te gadījies nedēļas vidū?
Nepierakstījies, vecīt. Būs jāgaida.
Man jau likās, ka tā būs. Apsēdies.
Žēlīgais dievs! Tev būs jāpagaida. Ārkārtas situācija.
Ko? Tā nedrīkst, Dez.
Herolds var tevi nofrizēt. Viņa krēsls ir brīvs.
Nē. Es pagaidīšu.
Džo, tūlīt pat sēdies krēslā.
Vai ir maz vērts prasīt, kā tas gadījās?
-To izdarīja kaķis. -Nerunā kā ārprātīgais.
Es gribēju teikt,
ka aizsapņojos, gatavojoties spēlēt šovakar ar Dorotiju Viljamsu.
Dorotiju Viljamsu? Tas tik ir notikums! Apsveicu!
Džo nespēlēs, Dez. Viņam mūždien misējas.
-Tas āksts. -Neklausies. Saposīsim tevi.
Kaķis sēdēs tev klēpī?
Vai drīkstu?
Kā vēlies. Tu esi noteicējs.
-Tiešām? -Šaja krēslā - jā.
Vai drīkstu pagaršot kādu no tām?
BĒRNIEM
Protams, Džo.
Forši.
Man patīk krēslā.
Paklau, savācies.
-Mazais motorzāģis. -Tev jānomierinās. Ja tā turpināsi...
Klau, esmu gatavs paciest dīvainības,
bet ja tavs kaķis nenomierināsies, nāksies viņu izlikt ārā.
Kā tad būs, minka?
Ņau.
Dažreiz pārmaiņas ir labas. Tu ilgi nēsāji vienu frizūru.
Simtiem gadu staigāju vispār bez frizūras.
Tieši tā.
Taču tad dzīve izmainījās.
Ak tā? Kas notika?
Eksistēju kā teorētisks konstrukts hipotētiskā telpā
starp dzīvību un nāvi.
Es tevi saprotu.
Kad biju nonācis pie 266. padomdevēja,
sāku sev vaicāt, kas tajā visā ir tik aizraujošs?
Vai dzīvošana ir miršanas vērta?
Saproti mani?
Nezināju, ka tev ir tik interesanta izglītība, Džo.
Domāju, ka mācījies mūzikas skolā.
Un vēl kas. Mēdz teikt, ka esi dzimis kādam aicinājumam,
bet kā lai saprot, kādam?
Ja nu izvelies nepareizo? Vai kāda cita aicinājumu?
-Tad esi sprukās. -Man tā ir bijis.
Es uzcienāšos.
Es neteiktu, ka esmu sprukās, tomēr nebiju domājis kļūt par frizieri.
Tu taču esi dzimis frizieris, ne?
Es gribēju kļūt par vetārstu.
Kāpēc tad nekļuvi?
Gribēju to darīt pēc dienesta jūras spēkos.
Taču saslima meita,
un frizieru skola bija daudz lētāka par vetārstu skolu.
Žēl. Nu tev jāstrādā par frizieri un jājūtas nelaimīgam.
Tā vis nav, Džo. Esmu laimīgs, draudziņ.
Ne visi var būt kā Čārlzs Drū un izgudrot asins pārliešanu.
Vai kā es, un spēlēt ar Dorotiju Viljamsu. Es piekrītu.
Tu neesi nekas īpašs. Katrs var spēlēt, ja vēlas.
Neklausies, ko Pols saka.
Viņš nonicina citus, lai pats justos labāk.
Es saprotu.
Viņš kritizē, lai slēptu sāpes par nepiepildītiem sapņiem.
Tu mani aizvainoji, Džo.
Nez kāpēc, sēžot šajā krēslā, gribas tev visu izstāstīt, Dez.
Tā ir krēsla burvība. Tāpēc mīlu šo darbu.
Satieku interesantus ļaudis kā tu, iepriecinu viņus un padaru skaistus.
Oho! Vai es neizskatos jaunāks?
Neesmu izgudrojis asins pārliešanu, tomēr glābju dzīvības.
Nezinu, vai tev piestāv būt par jocīgu kaķu vīru,
bet jauki beidzot aprunāties ne tikai par džezu, Džo.
Kāpēc tu nekad nepastāstīji par savu dzīvi?
Tu nejautāji. Prieks, ka šoreiz bija citādi.
-Labi izskaties, brāl. -Lai tev lieliska uzstāšanās.
Paķēru končas ceļam.
Dr. Čarma, ierodieties 3-1-6-2.
Džūlija Čailda kļuva veiksmīga 49 gadu vecumā.
Klau, Pol. Uzēd konču.
Jā, paldies. Paldies, vecīt.
Te tu esi.
Neapvainojies, ja? Labi.
Esam draugi, kas pajokojās. Labi.
Paliec sveiks, Pol.
Nāc pie Terija.
Noķēru!
Domāji, ka apmānīsi Visumu? Tu kļūdījies.
Es esmu grāmatvedis, aizvedīšu tevi...
Tu neesi Džo Gārdners.
Kļūdījos. Ietērpsim tevi atpakaļ gaļas kostīmā.
Nu, re. Ne skrambiņas.
Ak vai. Paklau, puis.
Mums nevajadzētu nevienam stāstīt par šo negadījumu.
Kļūdījos. Tavs laiks vēl nav pienācis.
Ja pārstāsi ēst to pārstrādāto ēdienu.
Nopietni, neēd pārstrādātu pārtiku.
Tev tīri labi sanāca.
Kā prati izlīgt ar Polu?
Vienkārši ieklausījos sevī.
Kā tu teici par džezu. Es "džezoju".
Pirmkārt, tāda vārda nav.
Otrkārt, mūzikai un dzīvei ir atšķirīgi likumi.
Tur rakstīts "paņem vienu".
Nē. Vai arī paņem. Labi.
"Vīrs ar busiņu". Paņēmu vairākas. Varbūt vajadzēs vairākus busiņus.
Atpakaļ pie plānošanas.
Dosimies uz "Pusnoti" un gaidīsim Mēnesspūtēju.
Tagad ir ap četriem.
Tev sāk padoties kātošana.
Varbūt mēģini paskriet?
Ei! Es izdomāju dziesmu. Es džezoju.
Labi, pietiek džezot.
Mēs cenšamies kaut kur nokļūt.
-Kutina. -Ko tu dari?
Vai. Es pacelšu.
Vai tu varētu pasteigties?
Tā.
Tev taisnība. Bikses kļuva vaļīgākas.
Nē. Nerādi savu dibenu!
-Tas ir tavs dibens. -Vienalga.
Novelc žaketi un apsien ap vidukli.
Aši! Piesedz dibenu!
Ko nu lai dara?
Tik ātri šuvēju neatradīšu.
Ak nē. Nāksies doties pie mammas.
-Labi. -Nē, tu nesaproti.
Mamma nezina par uzstāšanos. Viņai nepatiks.
-Labi. -Mums nav izvēles.
-Labi. -Tikai viņa var palīdzēt.
-Labi. -Izbeidz teikt "labi"!
Jābrauc ar metro uz otru pilsētas galu. Ejam.
Labi. Sapratu.
Mamma nezina par uzstāšanos, un es negribu viņai stāstīt.
Jā. Jo uzskata tevi par nejēgu.
-Ko? -To teici tu pats. Savā prātā.
Mammai citādāk raugās uz veiksmi.
Viņasprāt, mūziķis nevar būt veiksmīgs.
Teikšu, ka uzvalks jāsalabo skolas koncertam.
Negribas prasīt palīdzību. Viņai nekas nav jāzina.
Ikreiz, kad pietuvojos sapņa īstenošanai,
kaut kas atgadās. Saproti?
Viņš ir talantīgs.
Esmu dzirdējusi mūziku, bet nekad neesmu tā jutusies.
Tu mīli mūziku, jo esi manī. Ejam.
Ejam.
Uzmanīgāk!
Es atvainojos.
Nekreņķējies. Metro tā iedarbojas.
-Kā iedarbojas? -Nomoka.
Te smird. Ir karsti. Daudz cilvēku.
Katru dienu viens un tas pats.
Kad uzkāpšu uz skatuves, visas likstas izgaisīs.
Tu redzēsi jaunu Džo Gārdneru.
Kur tu to ņēmi?
Zem sēdekļa. Padomā tik! Līdz pusei pilna.
Atceries - uzvalks jāsalabo skolas koncertam.
-Džoj, mēs dzirdējām jaunumus. -Džoj! Es lepojos ar tevi.
Nolāpīts! Viņa zina.
Mamma ir dziļumā.
-Tev jāiet pie viņas. -Nē, negribu.
Tev jāiet. Jāsalāpa uzvalks.
Vai tu ko neaizmirsti, Džoj?
-Ko? -Nobučo viņu.
Es vienmēr noskūpstu Melbu.
Dari, ko lieku.
Nē, nē. Ne jau uz lūpām.
-Džoj! Kas tev lēcies, puika! -Lai pabeidz.
Izvirtule. Es zināju.
Promejot noskūpsti vēlreiz.
Te nu bija nedzīšanās pēc priekšnesumiem, ko?
Ceru, ka kaķis nav mierizlīgums.
Nāc šurp.
Saki, ka izglābi.
Nē. Tas ir mans. Es to izglābu.
Žēl, ka nevari izglābt savu karjeru.
Mīļi palūdz, lai salāpa uzvalku.
Mammu, vai tu varētu salāpīt šo?
To es negribu redzēt.
Zinu. Apkaunojoši.
Tātad salāpīsi?
-Nē. -Ko?
Cik ilgi tu tā turpināsi, Džoj?
Tu man saki, ka pieņemsi pilna laika darbu...
Atkal sākas.
...bet pieņem piedāvājumu uzstāties.
-Saki, ka šī būs citāda. -Šī būs citāda.
Tā sagādās pensiju? Veselības apdrošināšanu?
Nē? Tad tā ne ar ko neatšķiras.
Tu man vairs nesaki patiesību.
Labi, nopirksim jaunu kādā veikalā.
Mamma nekad nav sapratusi manus dzīves mērķus.
Labi, nopirksim jaunu veikalā.
Mamma nekad nav sapratusi manus dzīves mērķus.
-22.! -Ko tu pateici?
Vai drīkstu laisties, kā tu parasti dari?
Nē. Šoreiz ne. Atkārto.
Mammu, zinu, ka mums klājies grūti,
bet tev taisnība -
es nevaru teikt tev patiesību.
Lai ko es darītu, tu esi neapmierināta.
Es zinu, ka tev patīk uzstāties.
Tad kāpēc priecājies, ka nespēlēju, izņemot baznīcu.
Man gaidāma mūža uzstāšanās, bet tu dusmojies.
Tu neredzēji, cik grūti klājās tavam tēvam.
Es negribu, lai tev tā klātos.
Tātad tētis drīkstēja īstenot sapņus, bet es ne?
Tēvam biju es.
Šūšanas darbnīca sedza mūsu rēķinus.
Kad manis vairs nebūs, kurš segs tavējos?
Es sapņoju par mūziku.
No brīža, kad atveru acis, līdz brīdim, kad tās vakarā aizveru.
No sapņiem paēdis nekļūsi, Džoj.
Tad es nevēlos ēst.
Te nav runa par karjeru.
Tā ir manas dzīves jēga. Un es zinu, ka tētim bija tāpat.
Mani biedē tas, ka, ja šodien es nomirtu,
mana dzīve būtu bijusi velta.
Džoj.
Šūšana dziedē Dvēseli
Labāk pāršūsim šo.
Tēva uzvalks.
Lulū, Melba! Atnesiet labās šķēres. Mums ir kas jāpaveic.
Oho. Šajā es jūtos ļoti jauki.
Izskaties brīnišķīgi.
-Der kā uzliets. -Redzēji, kā es to izdarīju?
Smalks vilnas uzvalks, ja drīkstu palielīties.
-Varu pamērīt to? -Nu protams.
Tik skaisti.
Paldies, mammu.
Rejs ļoti lepotos ar tevi.
Tāpat kā es.
Tu dzirdēji, vai ne? Uzvalks ir vilnas, ne poliestera.
Tāpēc necel to kaķi sev uz pleciem.
-Jā, kundze! -Cik pieklājīgs.
Paldies, mammu.
Tas bija vienreizēji. Zini, kā? Kā džezs.
Jā, tu džezoji.
Nu labi, džezoju.
Es tev saku, Džo. Piezvani Lisai.
Man nav laika attiecībām, 22.
Ak, nav laika? Gaidīsi, kad nomirsi otrreiz?
Forši, forši.
Neticas, ka nedzimusi dvēsele man dod padomu sirdslietās.
Varētu būt sliktāk.
Tur tas ir.
Mēs paspējām! Man izdosies.
Nespēju noticēt, cik labi izskatos.
Uzvalks, griezums. Tik paskatieties uz mani.
-Mazliet pagriezies. -Šādi?
-Iztaisno plecus. -Kas viņš tāds?
-Un no šīs puses. Ko? Kas? -Tieši tā.
-Joprojām es. -Vislabākā poza.
Vai ne?
Tas nevar būt. Es neticu.
"Pusnots".
Viņš tev lika maksāt par vakariņām?
Jā...
Nu, vai esi gatava?
Doties mājās. Ātrāk prom no šī nejaukā zemes pikuča.
Ko tu domā par Zemi?
Vienmēr to uzskatīju par muļķīgu.
Bet paskat, ko es atradu.
Tava mamma sašuva uzvalku no šīs jaukās spoles.
Kad biju satraukusies, Dezs man iedeva šo.
Metro kāds man uzkliedza. Es sabijos.
Bet man patika arī tas.
Vienmēr domāju, ka ar mani kaut kas nav kārtībā.
Ka neesmu gana laba, lai dzīvotu.
Bet tu man mācīji tiekties uz mērķi un aizrauties.
Varbūt debesu vērošana ir mana dzirksts. Vai iešana. Man tā padodas.
Tie nav mērķi, 22., bet parasta dzīves sastāvdaļa.
Bet, kad atgriezīsies Tu Seminārā,
varēsi vēlreiz pamēģināt.
Tu Seminārā esmu pavadījusi tūkstošiem gadu,
bet nekad neesmu jutusies tik tuvu.
Džo! Kurš ir gatavs doties mājās?
Mēnesspūtējs.
-Zvaigznes gandrīz jau sastājušās. -Labi.
Zibenīgi nogādāšu jūs ķermenī.
Nē. Man tas jāatrod uz Zemes. Vienīgā iespēja atrast dzirksti.
Tev tas viss patīk, jo esi manā ķermenī.
Tu Seminārā atradīsi pati savu aizraušanos.
Tagad atdod manu ķermeni. Tūlīt pat!
Nē.
Es esmu krēslā.
-22.! -Liec mani mierā!
Es cenšos atrast savu aicinājumu!
22., nāc atpakaļ!
22.!
Cimdiņa kungs!
Te viņi ir.
Tūlīt pat nāc atpakaļ!
Tu nozagi manu ķermeni!
Tev laiks doties pie tēviem, Džo Gārdner.
Nekā nebija.
Rokā esi!
Nē, nē, nē.
Nē, nē!
Man bija jāspēlē ar Dorotiju Viljamsu!
Un man - jāatrod sava dzirksts!
Mana dzīve beidzot mainījās!
Nedevi man ne piecas minūtes!
-Tevis dēļ zaudēju visu! -Džo!
Tu krāpies.
Atradu viņu.
-Džo Gārdner. -Tu atgriezies!
Terij, tu viņus atradi.
Nevajag man pateikties.
Tik jauki, ka viss atkal ir kārtībā un...
22. dabūja caurlaidi?
-Paskat tik! Vienreizēji! -22., tev ir Zemes caurlaide!
-Es zināju, ka to spēsi. -Neprāts.
Bet kas aizpildīja pēdējo lodziņu?
Es tev pateikšu, kas to aizpildīja. Es!
Mana dzirkstele mainīja žetonu.
Viņa to dabūja, jo dzīvoja manu dzīvi manā ķermenī.
-Es... -Nāciet, mister Gārdner.
Džo, tev jāpavada 22. uz Zemes portālu.
Tur varēsiet atvadīties.
Protams. Standarta procedūra.
Acumirklīti! Man jāizlabo skaits.
Terij, tu lieliski pastrādāji. Tālāk rīkosimies mēs.
Tu esi lielisks.
Nu, paldies.
Terijlaiks.
Ejiet nu.
Tu nezini,
kāpēc mana caurlaide pārvērtās.
Izbeidz, 22. Padomā.
Tu ienīdi mūziku, pirms nonāci manā ķermenī.
Tu ienīdi visu, pirms kļuvi par mani.
Ceru, ka tev patiks.
Man jāzina, kā jūs to paveicāt?
Kā izmainījāt Zemes Caurlaidi?
Ļāvu viņai iejusties manā ādā.
Tas palīdzēja.
Jā.
Nu jums jādodas uz Dižo Viņsauli.
Mēs tā arī neatklājām 22. aicinājumu.
-Kā, lūdzu? -Viņas dzirksti.
Viņas aicinājumu. Mūzika? Bioloģija? Staigāšana?
Mēs nepiešķiram aicinājumu. Kas jums lika tā domāt?
Jo pats esmu dzimis, lai spēlētu klavieres. Tā ir mana dzirksts.
Dzirksts nav dvēseles aicinājums.
Jūs, padomdevēji, ar savu kaislību...
Aicinājumu, dzīves jēgu. Tik primitīvi.
Nē, nē.
Mūzika ir mana dzirksts.
Es to zinu.
Es nekam nederu.
Man nav aicinājuma.
Nav aicinājuma.
-Mister G? -Sprogaini, esmu gatavs spēlēt.
Jūs atnācāt par vēlu.
-Ļauj aprunāties ar Dorotiju. -Nē, vecīt. Viņai tas nepatiks.
Reperi uzvedas kā... Kurš ielaida šo plānprāti?
Klau, dodiet man vēl vienu iespēju.
Šī ir mana grupa. Es nosaku, kurš spēlēs.
Ja neizvēlēsieties mani, pieļausiet lielu kļūdu.
Ak tā? Kāpēc?
Mans vienīgais aicinājums ir spēlēt.
Esmu tam dzimis. Un nekas mani neapturēs.
Tu nu gan esi iedomīgs, ko?
Īsts džeza mūziķis.
Saki Robertam, ka viņš nespēlēs. Pagaidām.
Skaists uzvalks.
Sagatavojies, Džo Gārdner. Tūlīt sāksies tava dzīve.
Laipni lūgts kvartetā, učuk.
Tas ir mans Džojs!
-Kāds koncerts! -Pēdējais solo bija izcils.
Vienreizēji!
Otrreiz tavā vietā nespēlēšu to pāreju.
-Atā, mister G. -Apsveicu.
-Tu spēlēji lieliski. Mīlam tevi. -Es tā lepojos, Džoj.
Mums nu jāiet gulēt. Vecums.
Nospēlē 100 koncertu, un viens ir izcils.
Tādi kā šis bieži negadās.
Jā.
Kas notiks tālāk?
Rītvakar atkal spēlējam.
Kas noticis, učuk?
Visu mūžu esmu gaidījis šo dienu.
Domāju, ka jutīšos citādi.
Reiz dzirdēju stāstu par kādu zivi.
Tā piepeld lielajām zivīm un saka:
"Es mēģinu atrast to okeānu."
"Okeānu?" saka vecās zivis. "Tu tajā atrodies."
"Šeit?" atbild jaunā zivs. "Šeit ir ūdens."
"Es gribu okeānu."
Tiksimies rīt.
-Paklau, vecīt. -Atvainojiet.
Varbūt debesu vērošana ir mana dzirksts. Vai iešana. Man tā padodas.
Tie nav mērķi, 22., bet parasta dzīves sastāvdaļa.
Džo?
Džo!
Žēlīgā debess! Ko tu meklē īpašajā vietā?
Mēnesspūtēj, es kļūdījos. Man jāuzmeklē 22.
Viņa kļuvusi par zudušo dvēseli.
-Ko? -Paskaidrošu pa ceļam.
Kad neviens no jums neatgriezās "Pusnotī",
nojautu, ka kaut kas nogājis greizi.
Atgriezos šeit un ieraudzīju viņu.
Zudušās dvēseles ir apmātas, un tas viņas nošķir no dzīves.
Tagad 22. ir dzīvojusi un kļuvusi par vienu no tām.
-Tur! -Lieliski.
22.!
-Sagatavo tīklu. -Klausos.
Viņa mūs pieveiks!
-Mēnesspūtēj! -Kapteinis vienmēr noslīkst ar kuģi.
Man bija tas gods...
22.!
Nāc atpakaļ, 22.! Tas esmu es, Džo!
Nomierinies, 22. Nomierinies.
Es atgriezos tev iedot šo.
Nomierinies.
Paklausies, 22. Atgriezies!
Par mūsu paviršo kļūdu labošanu un skaita koriģēšanu
mēs pasniedzam tev šo balvu. Pēc tava lūguma.
Ar prieku pieņemu šo īpašo apbalvojumu, ko pats paprasīju,
tomēr esmu arī pelnījis.
-Džo Gārdners? -Es ņemšu to atpakaļ.
Ei!
Zaļknābe! Šī nav tava vieta.
22., apstājies. Man tev kas jāsaka.
Izbeidz. Nē.
22.!
Uzmanieties!
Nomierinies!
-Nu, nu. -Nebaidies.
Nesatraucies. Nomierinies.
Izbeidz bēgt. Lūdzu!
22., apstājies.
Es rīkojos nepareizi.
Lūdzu, uzklausi mani. Tu esi gatava dzīvot, 22.
Neesmu gana laba. Nē.
Man tikai jāaizpilda pēdējais lodziņš.
22.!
Tu esi mele. Tu rīkojies nesaprātīgi.
Tu esi neprāte, tu neizturēsi pasaulē.
Tu esi egoiste. Neviens negribēs ar tevi draudzēties.
Nejēga.
Pasaulei vajadzīgi izcilie,
bet tu esi visniecīgākā dvēsele, kādu esmu sastapusi.
Tu nekad neatradīsi dzirksti.
Muļķe.
-Es nevaru tev palīdzēt. -22.!
Man tikai jāaizpilda pēdējais lodziņš.
Es pilnīgi nekam nederu.
Tu neatradīsi dzirksti. Nav jēgas!
Tie nav mērķi, muļķe, bet parasta dzīves sastāvdaļa.
Velta laika izšķiešana.
Tu dabūji žetonu, jo biji manā ķermenī.
Tu visu sabojā.
Jo tev nav aicinājuma.
Nē, nē, nē.
Nav jēgas.
Tu neatradīsi dzirksti.
Jo tev nav aicinājuma!
Es nekam nederu. Nē.
Nekā. Tikai jāaizpilda pēdējais lodziņš. Es padodos.
Esi gatava?
Nākt un dzīvot.
Man bail, Džo.
Neesmu gana laba.
Lai nu kā, dzirksti neatradu.
Atradi gan.
Dzirksts nav aicinājums.
Pēdējais lodziņš aizpildās, kad esi gatavs nākt dzīvot.
Un būtiski ir tas,
ka tu lieliski džezo.
Bet, Džo...
Tas nozīmē, ka tu nevarēsi...
Tas nekas. Es jau to paspēju.
Tagad tava kārta.
Es došos līdzi.
Tu zini, ka tas nav iespējams.
Zinu. Pavadīšu, cik tālu varēšu.
Hei! Paskaties!
Oho!
Mister Gārdner?
Jā?
Vai jums ir mirklis?
Domāju, ka varu jums pateikties visu Džeriju vārdā.
Par ko?
Mūsu uzdevums ir iedvesmot, Džo.
Taču reti gadās, ka kāds iedvesmo mūs pašus.
Tiešām?
Tāpēc visi nolēmām dot jums vēl vienu iespēju.
Cerams, turpmāk skatīsieties zem kājām.
Bet kā tad ar Teriju?
Mēs to nokārtojām.
-Savādi. -Klau, Terij, kas tas?
-Paskaties! -Ko? Par ko tu runā?
Nekas. Ko tu teici?
Vai tu kaut ko teici? Es neatceros.
Lai paliek.
Nu?
Paldies.
Ko tu darīsi?
Kā dzīvosi savu dzīvi?
Neesmu pārliecināts.
Tomēr vienu es zinu.
Turpmāk izbaudīšu ik mirkli.
DVĒSELE
Veltījums visiem padomdevējiem
Subtitrus tulkoja: Gundega Gulbe
Ei! Multene beigusies.
Ejiet mājās!