Филмотека 'WWW.MIDB.MK'
У реду, да пробамо нешто друго.
Од почетка. Спремни. Један, два, три.
Један, два, три, четири.
Држи ритам.
Два, три, четири.
То је Ц са повисилицом, трубе.
Два, три... видим те Кејлеб.
Рејчел, сад ти.
Заборавих саксофон, господине Џи.
У реду, заборављен саксофон. А сад, само ти Кони.
Крени!
Браво!
Чекајте, чекајте. Чему се ви то смејете?
Кони се мало изгубила о овоме.
То је добра ствар.
Видите, сећам се једном
када ме је тата одвео у тај џез клуб,
а то је последње место на коме сам желео да будем.
Али онда сам видео тог момка,
који је свирао те акорде са снагом у њима,
па онда ти молови...
А онда је додао унитрашње гласове, и било је...
Било је као да пева.
И кунем се, као да је јуче било...
...као да је отпловио са сцене.
Тај момак се изгубио у музици.
Био је у њој и повео је све нас са њим.
И ја сам пожелео да научим...
...како да причам на тај начин.
Тада сам схватио...
Ја сам рођен да свирам.
Кони зна на шта мислим. Је ли тако, Кони?
Мени је 12.
Одмах се враћам. Вежбајте октаве.
Жао ми је што прекидам г. Гарднер.
Моје уши су ти захвалне.
- Хеј! - Не ти, ти си добар.
Не, није.
Шта могу да учиним за вас директорко?
Желела сам да вам добре вести донесем лично.
Нисте више на одређено време.
Сада сте наставник музике са пуним радним временом.
Сигуран посао.
Здравствено осигурање. Пензијско.
Ух, то је... дивно.
Добродошли у МС 70 породицу, Џо. За стално.
Хвала.
Након свих ових година моје молитве су услишене.
Стално запослење.
Запослени човек, пролази.
Да, мама али...
Рећи ћеш им да пристајеш, зар не?
Не брини мама, имам план.
Ти увек имаш план.
Можда би требало да имаш и резервни план,
кад ти главни план пропадне.
Резервни план не може да шкоди.
Џои, нисмо се мучили трудећи се да ти омогућимо да се образујеш
да би ти био средовечни човек
који пере своје гаће у мојој радњи.
И шета наоколо са рупом у њима.
- Да, али... - Са овим послом, моћи ћеш
да тај ћорсокак са свирком оставиш иза себе.
А Бог зна да нам на овом свету треба више учитеља.
И само помисли,
свирање музике ће најзад постати твоје право занимање.
Дакле рећи ћеш им да пристајеш, зар не?
Молим те реци да.
Да, дефинитивно.
Одлично.
Хало?
Како сте господине Џи?
Овде Коврџави. Ламонт. Ламонт Бејкер.
Хеј Коврџави! Хеј, лепо је чути твој глас, човече.
Слушај. Сада ме можеш звати Џои.
Нисам више твој професор.
Ох, у реду, г. Гарднер.
Хеј, слушајте, ја сам нови бубњар у квартету Дороти Вилијамс,
и почињемо турнеју са концертом у бару „Полу-тон“, вечерас.
Дороти Вилијамс! Зезаш ме?
Зезаш ме? Честитам човече.
Умро бих као срећан човек
када бих могао да наступим са Дороти Вилијамс.
Е, па, ово би могао да буде ваш срећан дан.
- Ух, ето га. - Хеј Коврџави.
Леонов одлазак нас је баш затекао, човече.
- Да, кладим се да јесте. - Драго ми је да сте успели.
Мој друг, Бишоп, рече да је био са вама на сету прошле године у Бруклину.
Рече да сте били одлични.
Па знаш, за кафић.
Хеј, Дороти.
Ово је мацан о којем сам ти причао.
Мој учитељ музике из основне школе. Господин Гарднер.
Зови ме Џо, Дороти.
Ух, овај, мислим, г-ђице Вилијамс.
Задовољство ми је. Ово је фантастично.
Џо је син Реја Гарднера.
Дакле, спали смо на наставника музичког из основне школе.
Попни се горе, профо, немамо цео дан.
Шта... шта свирамо?
Извините.
Мало сам изашао из зоне.
Џо Гарднер, где си ти био до сад?
Био сам... предавао, музичко у школи.
Али викендима, ја...
Имаш ли одело?
Набави одело, профо. Добро одело.
Врати се овде вечерас. Прва свирка је у 9:00.
Звучна проба је у 7:00.
Видећемо како ћеш се пшоказати.
Да! Јупиии!
Видиш ово, тата? О томе ти говорим!
Хеј, пази, пази.
Знаш ли шта ће овде писати? Џо Гарднер!
Никада нећеш погодити шта се десило.
Успео сам. Имам свирку. Да!
Да... знам.
Дороти Вилијамс! Можеш ли да поверујеш?
Хеј, друже, повредићеш се!
Само немој да кажеш мојој мами. Важи?
Заборави школу. Ја сам у другачијој школи.
Ја сам у школи Дороти Вилијамс, друже.
Знаш о чему ти причам? Ја сам... Упс! Извини!
Шта је...
Здраво?
Шта је...
Хеј! Хеј, хеј, хеј! Здраво!
Здраво.
Ох, како се ти зовеш, душо?
Ја сам Џо. Џо Гарднер.
Види, ја не би требало да сам овде.
Ах, мора да је то било изненада.
Видиш, Џо, ја имам 106 година.
И већ дуго чекам на ово.
- На шта? - Велико После.
Велико После?
- Као оно, оно после живота? - Да.
Оно је смрт тамо?
Узбудљиво, зар не?
Не, не, не, слушајте.
Имам свирку вечерас. Не могу сада да умрем.
Па, заиста не мислим
да имаш нешто да кажеш поводом овога.
Да. Да, имам.
Нећу да умрем на дан када сам добио прилику. Касним.
Много касним.
Бежим одавде.
Мислим да не би требао да идеш на ту страну.
Ово се не дешава. Ја не умирем данас.
Сада када је мој живот тек почео.
Шта је то било?
Чекај. Нисам завршио. Морам да се вратим.
Не желим да умрем!
Нисам завршио. Нисам завршио. Трчи!
- Зашто не трчиш? - Не знам.
- Шта није у реду са вама, људи? - Не знам.
Где су ми панталоне?
Нисам завршио.
Аааа!
О, мој Боже. О, мој Боже.
Жао ми је. Жао ми је. Извините.
Упомоћ! Нисам завршио. Морам да се вратим.
О мој... о, мој Боже.
Шта?
Хеј, хеј, ви тамо,
дајмо ментору мало простора.
Извините, нове душе. 37, доста је било.
Хеј, погледајте овамо. Мирни којот.
Пссст. Мирни којот.
Ко... ко сте ви?
Ја сам спој
свих квантних поља универзума.
Појављујем се у форми коју ваш људски мозак може да прихвати.
- Шта? - Можеш ме звати Џери.
Џери, у реду.
Хеј, да ли је ово рај?
Не.
Да ли је ово П-А-К... О?
- Пакао. - Пакао, пакао, пакао.
- Пссст. Мирни којот. - Пакао.
Лако је збунити се.
Ово није Велико После. Ово је Велико Пре.
Велико Пре?
Па, сад га зовемо „Ти семинар“. Мењамо бренд.
Пакао.
Не, не. Ти си овде!
Да ли ово значи да сам мртав?
Не још.
Твоје тело је у режиму чекања.
Компликовано је.
Одвешћу те у твоју групу.
Хајде, душице, пењите се горе.
Добродошли на „Ти семинар“.
Уживаћете.
То је чудно. Шта је било?
- Не слаже се. - Молим?
Једна душа недостаје. Не слаже се.
У реду, прва станица је Павиљон узбуђења.
Вас четири. Идемо.
Вас пет, ви ћете бити стидљиви. И вас двоје, зашто да не?
Чекајте мало.
Одавде долазе особине личности?
Наравно. Зар сте мислили да се људи тек тако рађају са њима?
Па, како онда долазе на Земљу?
Па, користе Земаљски портал.
Након што формирају целу личност, наравно.
Здраво? Здраво?
Довиђења.
Чекај, чекај, чекај.
Сигурно се често изгубиш.
Е па лепо, ментори.
- Само нађите своје име овде... - Здраво, Џери...
...и придружите нам се унутра. Нашла сам ти изгубљеног ментора.
Хвала, Џери.
Видите, нисам сигуран да би требао да будем овде.
Разумем.
Менторство није за свакога.
Увек сте добродошли да напустите програм.
У ствари, кад боље размислим,
знате, менторство звучи као забавно.
Драго ми је да то чујем. Џери ће вас преузети даље.
Хвала Џери. Наставите тамо до Џерија.
Хвала ти, Џери.
Да ли се сви овде зову Џери?
Срећно!
Џери, имамо проблем.
О, здраво Тери.
Не слаже се.
Заиста сумњам у то.
Није се десило вековима да се број не слаже.
151.000 душа уђе у Велико После сваки дан.
То је 105,2 душе у минути, Џери.
1,75 душа у секунди.
А ја бројим сваку од њих.
Да. Знам за то.
Мој је посао да пратим те ствари, Џери.
Ја сам рачуновођа.
И ми сви мислимо да радиш изврстан посао,
- зар не, сви ми? - Апсолутно.
Изгледа све добро одавде.
Рекао бих не.
Ја увек бројим. Бројим и сада.
Трепнуо си пет пута од како сам почео. Шест.
Добро. Пошто је рачунање твој посао,
зашто сам не откријеш у чему је проблем?
- Можда и хоћу. - Сјајно.
Здраво поново, Тери.
Не прави се глуп.
У реду, идемо.
„А“
Здраво, ментори.
Ја сам Џери, саветник на „Ти семинару“.
Ви се не сећате, али сви сте већ били овде.
Али не брините. Заборављање трауме рођења
једна је од великих награда универзума.
Овде на „Ти семинару“,
све нове душе добијају јединствене и сопствене личности.
Ја сам умерени скептик, опрезан али пријемчив.
Ја сам иритантна цвећка која је опасно радознала.
Ја сам манипулативни мегаломанијак који је интензивни опортуниста.
Охо, овај би могао бити проблематичан.
Али нека се они на Земљи позабаве са њим.
Приметићете да свим душама недостаје нешто.
Шта иде на ово место?
Па, овим душаме недостаје њихова „искра“.
И зато сте ви овде.
Можда ћете њигову искру наћи
у Дворани Свега,
где буквално било шта са Земље може да инспирише.
Или вам више одговара Дворана Вас,
која садржи инспиративне тренутке из вашег сопственог живота.
И шта је та искра?
Знам да сте сви нестрпљиви да почнете,
па са срећом у налажењу искре.
Нађите искру.
Е, то је било информативно.
Сада, време је за мој омиљени део програма,
упаривање ментора са својим сродним душама.
Наш први ментор је Марија Мартинез.
Марија сиђите.
Марија је била специјалиста за ретке болести
са универзитета у Мексику.
Излечен сам. Излечен сам.
Она ће бити са једном од мојих омиљених
душа, број 108210121415.
Честитам! Идемо.
Наш следећи ментор је Бјорн Т Боргенсон.
Др. Боргенсон је светски признат дечији психолог
који је недавно добио Нобелову награду.
Видим бол, смрт, уништење.
- А сада? - Лепог лептира.
Др. Боргенсон ће бити пар са душом број 22.
О, решићемо ово сада. Извините.
22, изађи из ове димензије одмах.
Колико пута морам да ти кажем?
Не желим да идем на Земљу.
- Престани да се опиреш, 22. - Не желим.
Ићи ћеш на Земљу
- и имаћеш живот. - Натерај ме!
22 је на „Ти семинару“ већ неко време
и имао је тако велике менторе попут Гандија,
Абрахама Линколна и мајке Терезе.
Натерао сам је да заплаче.
Игноришите то.
Спусти ме.
Заиста нам је драго да сте овде др. Боргенсен.
Част нам је да припремите 22 за Земљу.
Натераћу те да пожелиш да никад ниси умро.
Већина људи то пожели, 22.
Идемо. Здраво!
Где смо то ми?
То је одличан напредак.
Треба да си поносан. Корак по корак.
У част целокупног дела др. Боргенсена,
срећни смо да можемо да му доделимо ову...
У последњих неколико недеља видео сам велика побољшања.
Желим да захвалим многима, наравно.
У реду, види, сигуран сам да је твој живот био фантастичан
и да си урадио фантастичне ствари,
али ево шта ћемо да урадимо.
Стајаћемо овде у тишини мало,
онда ћемо да се вратимо, рећи ћеш да си покушао,
Ја ћу да се вратим да не живим мој не-живот а ти ћеш да одеш у Велико После.
- Не, види. - Причај колико хоћеш, Бјорн.
Неће ти успети, свакако.
Имао сам хиљаде ментора који нису успели и сада ме мрзе.
Мајка Тереза...
Имам саосећања за сваку душу.
Изузев за тебе. Не свиђаш ми се.
Коперник...
Свет се не окреће око тебе, 22...
Мухамед Али...
Ти си највећи... бол у дупету.
Марија Антоанета...
Нико теби не може помоћи! Нико!
Хвала, али не хвала, доцо.
Већ знам све о Земљи, и једноставно, није вредно труда.
Хајде, зар не желиш да попуниш своју пропусницу?
Знаш, лепо ми је овде горе.
Имам своју рутину.
Плутам у измаглици, урадим неки Судоку,
и онда, можда, једном недељно,
натерају ме да дођем на оне „Ти семинаре“.
Није сјајно, али знам шта да очекујем.
Види, дете, ја нисам... Могу ли да будем искрен са тобом?
Ја нисам Бјорн Боргенштајн
или које год да је његово име. Ја чак нисам ни ментор.
Ниси ментор?
Реверзна психологија.
Ти си веома добар психолог, доцо.
Карл Јунг је већ пробао то.
Престани да причаш! Моја подсвест те мрзи!
Постоји ли начин
да се прикаже другачији живот овде?
Чекај. Ти стварно ниси Бјорн Боргенсон?
То је мој живот.
Извини, шта се дешава овде?
Спреј за свеж дах? Јефтина колоњска вода?
Човече, ко је одговоран за поставку ове изложбе?
Ти си.
О мој Боже. То је Седрикова реп група. Не!
Не, не гледај те ствари. Да погледамо овамо.
Тата, не желим да идем.
Не волим џез.
Црначка музика импровизације.
То је један од наших највећих доприноса Америчкој култури.
Пружи му шансу, Џои.
Овде је све почело.
Ово је тренутак када сам се заљубио у џез.
Слушај ово.
Видиш, песма је ту само као изговор да почнеш.
И зато сам постао џез музичар.
То није оно што тражимо.
Чекај мало, то није онако како се ја сећам.
Врати се кад будеш имао нешто.
- Жао ми је Џо. - Жао ми је Џо.
Тражимо нешто другачије.
Два, три, четири.
Мој живот је бесмислен.
Не, не, не.
Не, нећу то да прихватим.
Дете, дај ми ту значку. Враћам се назад у своје тело.
О, да, наравно. Изволи.
Док не постане Земаљска Пропусница, заглавио сам са тим.
Па, шта ако ти ја помогнем да је претворимо у Земаљску Пропусницу?
Хоћеш ли ми је дати?
Чекај...
Никада нисам размишљао о томе. Могао бих да прескочим живот.
Дакле, да!
Али прво морамо ову ствар да натерамо да се промени,
а ја никад нисам успео да је натерам да се промени.
Хајде. Знам све о искрама.
Јер моја је клавир.
Заиста? Баш ништа?
О, не, није до џеза, само музика. Не волим звук музике.
Чини се некако претераним.
Па не одустајем тако лако.
Где је та, Дворана свега?
Брзо се враћам.
Немој да си тако сигуран, друже.
Узгред, зашто звучиш као средовечна тетка?
Не звучим.
Све ово је илузија.
Цело ово место је претпоставка.
Могу да звучим овако ако желим.
Или да звучим овако.
Могу чак да звучим и као ти.
Живот није фер.
Не желим да умрем. Нека неко позове хитну помоћ. Бу-ху!
Користим овај тон јер нервира људе.
Веома је ефикасан.
Не брини. Добро су.
Овде не можеш да убијеш душу.
За то служи живот на Земљи.
Веома домишљато.
У реду. Ту смо.
Ово је Дворана свега.
Честитам!
Дакле, одакле желиш да почнемо?
Хајде.
Кроасан, колачи. Печење је можда твоја искра.
Да! Али, не схватам.
- Само помириши. - Не могу. А не можеш ни ти.
Шта?
У праву си. Не осећам мирис.
Не можемо... Не осећамо ни укус?
Све те ствари су у твом телу.
- Без мириса, без укуса. - Ни додира. Видиш?
У реду, капирам. Идемо даље.
Зар није узбудљиво?
Ватра је тако лепа.
Некако желим да се прошири.
Не!
Руке су компликоване.
А библиотекарка? Оне су кул.
Да, чудесно.
Ко не би желео да ради незахвалан посао
који си увек у опасности да изгубиш услед кресања буџета?
Иако ми се свиђа идеја да насумично ућуткујем људе.
- Види, очигледно ово... - Псссст!
О, да, то је веома добро.
Па, чини се да је то све.
- Жао ми је. - Рекао си да ћеш покушати.
Јесам. Истину ти говорим.
Ако постоји једна ствар која нисам онда је то лажов.
Не као Абрахам Линколн.
Да ли сте заиста задовољни што сте на новчићу.
Па наравно. То је велика част.
Али ставили су Џексона на новчаницу од 20.
Џексон!
Шта да ти кажем Џо? Земља је досадна.
Па, шта још можемо да урадимо онда? Јер, понестаје нам времена.
Да, знаш, време заиста није од значаја овде.
Време је истекло!
Леп покушај Бјорн, али нема потребе да се осећате лоше.
22 зна да буде баш изазов.
Иако не осећам додир, молим те, не додируј ме.
Дакле, хајде да вас вратимо у Велико После.
Чекај. Заборавили смо на брејк-денс.
Да! Мислим да би то могло да буде моја ствар.
Ђипај и рипај. Ветрењаче.
Сређујем своје несугласице плесом.
Можемо ли добити још минут да испробамо брејк-денсера?
Молим те, Џери?
Данас изгледаш баш добро, Џери.
Па, у реду. Никад нисам видео 22 тако расположеног.
Лепо од вас др. Боргенсон.
Трчи!
Унутра.
Ево га.
Где ово води?
Хеј, постављаш превише питања.
Како би било да ућутиш мало, у реду?
- А тамо идемо, зашто? - Јер знам човека тамо.
Човека који може да помогне. Човека попут тебе. Као ја?
Што би се рекло, жив?
Чекај, да ли ти то мени помажеш?
Џо, овде сам већ ко зна колико дуго,
и нисам видо ништа због чега бих пожелео да живим.
А онда дођеш ти. Твој живот је тужан и патетичан.
Па ипак, толико се трудиш да му се вратиш.
Зашто? Мислим, то морам да видим.
У реду, идемо.
Шта је ово место?
Знаш оно кад сте ви људи заиста посвећени
и имате осећај да сте негде другде?
Имате осећај да сте „у зони“, јел да?
- Да. - Па, ово је зона.
То је место између физичког и духовног.
Чекај мало. Био сам овде. Данас кад сам био на аудицији.
То мора да је место где музичари долазе кад су срећни.
Не само музичари. Гледај ово.
О Ромео, Ромео, зашто си...
Текст!
Упс.
Види ово.
Са овим тимом се зезам деценијама.
И Никси су изгубили још један.
У реду, у реду. Где је тај тип кога знаш. Треба да се вратим на свирку.
- У реду. Мислим, обично је овде доле. - Шта је...
Тргуј.
Тргуј. Тргуј.
- Шта је то? - Пссст!
Тргуј. Тргуј.
Трчи!
Тргуј.Тргуј.Тргуј!
Ахој ви тамо, пријатељи астрални путници.
Лепо је видети те опет, 22.
МесецВетре! Како си ми?
На ивици лудила, хвала на питању.
Хеј, имам молбу за тебе.
Да. Покушавам да се вратим у своје тело.
Можеш ли ми помоћи?
То ми радимо!
Ми смо мистици без граница.
Посвећени да помогнемо изгубљеним земаљским душама да нађу свој пут.
Ја сам МесецВетар ЗвезданПлесач, на услузи.
Ово је ВетроЗвезд СанМесец ПлесоЗвезд ВетроМесец,
а ово је СанВетар СанСањар.
Ови чудаци ће да ми помогну да се вратим? Само чекај.
Хајде да вратимо ову изгубљену душу кући.
Тргуј.
Тргуј. Тргуј.
Јадник.
Неки људи не могу да се ослободе сопствених страхова и опсесија
што их чини изгубљеним и одвојеним од правог живота.
А ово је резултат.
Тргуј. Тргуј.
Тргуј?
Још један менаџер Хеџ фонда.
Сада, да те поново повежемо са твојим земаљским телом.
То сам ја.
Хвала вам.
Шта радим са својим животом?
Ја сам жив! Ја сам жив! Ослободите се!
Прелепо је!
Вау. Тек тако се вратио у свој живот?
Дакле то је све што треба да урадим да се вратим у своје тело?
Хеј, човече!
Џо, да ли си ти мртав?
Не, не. Па, не још. Можеш ли ми помоћи да се вратим?
Никада раније нисмо враћали неповезану душу назад у своје тело.
Али можда ако одемо до танке тачке...
Да! Укрцавање!
Дижи сидро!
Па, ако су вам душе овде, где су вам тела?
На Земљи, наравно.
Моје тело је у трансу у Палавану.
Ја практикујем Сарасвати вину на Тибету.
Ја сам шамански исцелитељ који медитира у Берклију, Калифорнија.
Да погодим, и ти бубњаш, певаш и медитираш?
Да. Тако некако.
Ја сам у Њујорк ситију, на углу 14. И 7. Улице.
О, да, тамо код Тони Тони Тониос.
Да, тачно.
А шта је са тобом? Мислио сам да мрзиш Земљу.
Да, нисам заглавио у телу.
Дакле могу да идем где год пожелим.
- Ја сам нико (без тела. - Nobody) Капираш?
Ми мистици се окупљамо на овом дивном пејзажу, сваког уторка.
Толико их има. Тужно.
Знаш, изгубљене душе нису толико различите
од оних у зони.
- Шта? - У зони је прелепо,
али када то задовољство пређе у опсесију, човек се исто тако искључи из живота.
Морам да га пронађем.
Једно време, и ја сам био изгубљена душа.
- Заиста? - Тетрис.
Ево нас.
Вратићемо те за тили час.
Сад, пошто ниси повезан са својим телом,
мораћеш да се прилагодиш на своје физичко окружење.
Затвори очи.
Диши крос своју крунску чакру.
Да ли нам заиста треба све ово?
Да!
Имате ли клавир на броду? Могу да се концентришем са њим.
Нема клавира, Џо! Мораш да се концентришеш!
Замисли тишину.
Псссст.
Сада, концентриши се на то где ти је тело.
Слушај знакове.
То је то. Добро ти иде.
Без вирења. Одржи стање медитације
или ће се веза прекинути.
Сада, покушај да намиришеш или осетиш где се тело налази.
Чујем срчани монитор.
Миришем средство за руке.
Да. Да! Добро.
Мислим да могу да осетим своје ноге.
Хм. Осећам крзно.
Јесте ли пронашли рођаке?
Осећам крзно.
Јесте ли чули то?
Терапија са мачком ради.
Јесам ли близу? Кад могу да скочим?
Види! Ево ме.
Ево ме.
Његово срце убрзава.
Позваћу доктора.
Г. Мачкићу, останите овде.
Шта чекамо? Не, Џо, не жури са овим.
- Није право време. - Не, ово је моје време!
Чекај, не ја!
Успео сам. Успео сам! Вратио сам се.
Шта је...
Не.
Не. Не! Не!
Ја сам у мачки?
Чекај мало. Ако сам ја овде, ко је онда...
- Шта? - Ти си у мом телу!
- Ти си у мачки? - Чекај, чекај, то је моје тело.
- Ја сам у телу! Не! - Зашто си ти у мом телу?
Не желим да будем мачка. Мрзим мачке!
Ох, ово је одвратно.
Тај МесецВетар је ово забрљао.
Докторка, морате да ми помогнете. То је моје тело, а ја сам заробљен...
О, не, не могу да ме разумеју.
Они мисле да си ти ја. Мораш да покушаш.
Госпођице докторка, имамо проблем.
Ја сам нерођена душа и желим да останем на „Ти семинару“.
Да, па, чини се да тај лек уопште не делује.
Не, не, не, не разумете.
Ја нисам г. Гарднер.
Мислиће да си полудео.
Мислим, да сам ја полудео.
О, како се то догодило?
Упао сам у твоје тело јер оно није имало душу.
Зашто сам ја онда у мачки?
Не знам!
Можемо ли некога да позовемо г. Гарднер?
Рођака или пријатеља?
- Реци јој, не. - Не.
Можете ли ми рећи који је дан данас?
Најгори дан у мом животу.
Ја не желим да будем овде. Мрзим Земљу.
Да вам кажем. Задржаћемо вас овде
на посматрању. Само кратко.
Можда би наша мачка терапеут могла на следећи састанак.
У реду, у реду.
- Мораш да причаш са њом. - У реду.
Госпођице докторка, душа овог тела је у овој мачки.
Престани да причаш!
Дакле природно, жели да остане у близини.
Задржите мачку. Само се одморите.
Много одмора. У реду?
Доћи ћу да узмем г. Мачкића за десет минута.
Десет миннута? Морамо да бежимо одавде.
Нема шансе! Ја не мрдам!
Не могу да верујем да сам у телу на овој пакленој планети.
Имам савитљиве месне штапиће.
Могу да осетим како осећам самог себе.
Хеј! Среди се! Слушај ме.
Морамо да побегнемо одавде пре него што ме однесу.
Однесу те? Оставићеш ме?
Нема шансе! То је моје тело у коме си.
У реду, можеш ли да ходаш?
Не знам!
Пао сам на полагању за вожњу тела, 436 пута.
Хоћеш ли да покушаш?
У реду. Морамо да нађемо МесецВетра, он може ово да среди.
Ја сам мачка. Ја могу ово.
У реду, хајде. Добро ти иде.
Настави, настави.
Мало ћу овде да одморим.
Не не не не. Вратиће се сваког часа. Хајде.
У реду!
Овде!
У реду. Добро.
Сад притисни дугме за доле.
Помери свој... Не. Пажљиво.
Тим прстима зарађујем за живот.
Сад улази.
У реду, шта је МесецВетар рекао?
Рекао је на углу 14. И 7. Улице.
Да. То је Челси. Близу парка на Џексоновом тргу.
Тачно. Чекај. Како знаш све то?
У овом твом глупом мозгу је.
Хеј, хеј, хеј, не залази тамо.
Опусти се. Нема ничег нарочитог овде.
Џез, џез и још џеза.
О, и неко по имену Лиса. Ко је то?
Није битно.
Ја...
Све се ово пребрзо дешава, знаш.
Хајде да мало одморимо и...
Хајде, идемо. Могу да наиђу сваког тренутка.
Не брини, у реду је. Само настави да ходаш.
Не, не стај. Шта радиш?
Ово је Њујорк сити.
Не стајеш на сред улице. Хајде, хајде, хајде.
О, не. 22.22!
22. О, не. О, не. 22.22.
22! 22!
22, нисам знао да имам канџе, у реду?
Види, жао ми је. Али хајде, идемо.
Нема шансе.
Остајем овде док твоје глупо тело не умре.
Што ће се десити сваког часа јер ти стомак има земљотрес.
Да, ово место је горе него што сам мислио.
Прегласно је, светло, и...
Хм. Шта је то у мом носу?
Тај мирис.
Ако мислиш да је то добро, замисли тек каквог је укуса.
Хајде.
Тако је добро!
Тако је...
Није грозно.
Добро. Можеш јести успут. Идемо.
Или можемо да сачекамо пар минута. Наравно.
Чудно. Више нисам толико љут.
То је сјајно. Спреман да нађемо МесецВетра?
Можда.
Кажем ти, Џо, изговара се „јиро“.
Да али у Њујорку их зовемо „гирос“. То ти је грчки.
Не, имао сам расправу са Архимедом о томе.
Он је рекао да је...
- Јиро. - Јојо.
- Јиро. - ЈоЛо.
- Јиро. - Серђио.
Јиро!
Недостаје ми тај баја.
Ово је угао 14. И 7. Улице.
То мора да је он.
МесецВетре, мораш да ми помогнеш.
Џо! Успео си да се вратиш у тело.
Не, није.
То је моје тело.
Ти си у мачки?
То је величанствено!
Хеј, Месечарко!
Тај знак неће сам да се окреће, чујеш ме?
Али, Марџ, види! Ставио сам душу овог човека у мачку.
Кога брига? А ти!
Овде има места само за једног чудака, зато, бриши!
Враћај се на посао!
Нико не разуме моју метност.
МесецВетре, слушај,
Морам да изађем одавде и вратим се тамо.
Па, мораћемо да обавимо
добро старо астрално трансмиграционо премештање.
- Шта? - Једноставно начин
да ваше душе вратимо тамо где припадају.
А то је свечани ритуал, заиста,
пун појања, плеса, и најбоље од свега, бонго.
Морам да будем код „Полу-тона“ у 7:00, тако да ово морамо да обавимо одмах.
Не тако брзо.
Мораш да сачекаш на следећу танку тачку
да се отвори између Земље и астралног нивоа.
А то се неће десити
док се Оркус не премести у кућу Близанаца.
Када је то?
Па, Влада то зове 6:30.
Види, срешћемо се код „Полу-тона“. 6:30? Озбиљан си?
Прикупићу све неопходне реквизите...
Рекла сам, губите се! Бриши!
Видимо се у 6:30!
За све ћу се побринути!
И остани тамо!
Баш има пуно Гарсија овде.
Ту си негде мала душице,
а ја ћу те пронаћи.
У реду, ово је последњи оброк.
Ионако једва могу да станем у своје панталоне.
6:30 се приближава. Превише близу.
Морамо да одемо до мог стана да те очистимо и...
Морамо да позовемо такси. Испружи руку.
Напред и горе.
Човече, ово је било тешко и кад нисам носио болничку пиџаму.
Хајде, хајде! Трчи до онога.
Да ли је то био Профа?
Кобасице.
Дороти Вилијамс ме је видела.
Шта да радим? Мислиће да сам лудак.
Можда би могао да је позовеш
и кажеш јој да нисмо луди.
Ја сам тек један сат особа, али чак и ја знам да је то лоша идеја.
Морам да се вратим у своје тело и покажем се вечерас.
Како то да је овај део смрдљив а овај мирише добро?
Није важно. Само обуци те панталоне.
Не могу да верујем да сам
шетао градом без панталона.
Ја ни не желим да сам овде, сећаш се?
Ни је не желим да си овде. Само...
Само желим своје тело назад,
и да се вратим у... клуб.
Шта је са тобом?
Не знам. То је због Сунца. Тако је...
Мој телефон!
У реду, твоја одећа се тресе опет.
Коврџави! Не, не.
Хеј господине Џи, Коврџави је.
Надам се да сте добро.
Дороти је одлепила када вас је видела и позвала је другог момка, Роберта.
Он је добио свирку сад. Жао ми је.
Не, не, не.
Искрено,
ваши часови су једини разлог због чега сам ишао у школу.
Тако да, дугујем вам доста.
Дакле, ево плана.
Средите се, обуците убитачно одело,
и дођите у клуб раније.
Покушаћу да причам са њом.
Само се постарајте да изгледате као милион долара, у реду?
Надам се да се видимо.
Можда добијем свирку, 22.
Треба ми твоја помоћ. Имам одело.
Треба да га пробаш.
Не, не, не.
А онда би могао мало да поравнам косу,
- и могао би... - Не. Нема шансе. Нема начина.
22!
Г. Гарднер?
То је Кони. Дошла је на час.
- Шта да радим? - Могу да вас чујем!
Само јој реци да не можеш данас.
Здраво Кони.
Нажалост, Џо не може данас.
- Ви сте Џо! - Мислим, ја.
Је не могу данас.
Добро. Хајде сад да пробамо то одело.
Дошла сам да вам кажем да одустајем.
Одустајеш?
Немамо времена за ово. Одело је у плакару.
Оркестар је глупо траћење времена.
Ово дете прича паметно.
Шта радиш?
Ево, одустајем. Мислим да је џез бесмислен.
О, да, џез је дефинитивно бесмислен.
Хеј!
У ствари, сво школовање је губљење времена.
Наравно. Како би мој ментор, Џорџ Орвел умео да каже,
„Државно образовање
је као ударање штапом унутар празне кофе“.
Да!
Наставни програм владајуће класе продубљује разлике.
То је најстарији трик у књизи.
О чему ти говориш?
Њу није брига ни за шта од тога.
Ја то говорим још од трећег разреда.
Знаш, делујеш ми веома паметно.
Какво је твоје мишљење о пици?
- Па, свиђа ми се? - Мени такође!
Шта радиш?
Радије ћу да се дружим са Кони.
Шта? Враћај се овамо! Отварај ова...
Мислим да ваша мачка жели да изађе.
Он мисли да зна све.
22! Не одлази од мене.
Враћај се овамо.
Има да се вратим и изгребем софу.
Чекај мало, то је моја софа.
Заиста си схватила ствари, Кони.
Боље да вратим ово. Припада школи.
Наравно.
Знаш, заиста ми је драго да има још неко ко види колико је смешно ово место.
У праву си што се тиче напуштања. Научио сам о томе...
Знате шта г. Џи?
Вежбала сам ову ствар јуче,
и можда бисте послушали па ми после рекли да одустанем, важи?
У реду.
Ти баш волиш ово.
Да.
Дакле, можда је боље да наставим?
Да.
Здраво г. Џи.
Видимо се следеће недеље!
22!
Дакле, Кони је дошла да одустане,
али онда није.
22, заборави на то. Слушај.
Морам да сазнам ово, Џо. Зашто није одустала?
Зато што воли да свира.
Може да каже да мрзи све, али тромбон је њена ствар.
Она је добра у томе.
Можда је тромбон њена искра, не знам.
Молим те. Ако желим да упаднем на ту свирку, требаће ми твоја помоћ.
У реду.
Заиста?
Помоћи ћу ти, али желим да пробам пар ствари.
Јер, не знам,
неке од њих нису досадне као што су на „Ти семинару“,
и ако Кони може да нађе нешто што воли овде,
можда могу и ја.
- Одлично! - Дакле, шта радимо прво?
- Ова вода боли! - У реду је.
Треба само да окренеш и другу славину.
Ох, у реду, сад је боље.
И нећу се љутити
ако ставиш мало лосиона на мене кад завршиш.
Опрао сам твоје дупе уместо тебе.
Љуто! Љуто!
Вас пет бићете несигурни.
А вас дванаест бићете егоистични.
Заиста би требало мало мање да их шаљемо кроз тај павиљон.
Нашао сам га!
Видите ово?
Ко је пронашао зашто се број не слаже?
Тако је, Тери.
То је Теријево време.
- Добар посао. - Па, ко је то?
У реду.
Џо Гарднер је његово име.
Изгледа као да се вратио доле на Земљу.
То није добро.
То... то је ментор кога смо спојили са 22.
У реду, у реду. Лакше са хистеријом.
Тери има све под контролом. Ја ћу да средим.
Како?
Сићи ћу доле и ухватићу га.
Има да изравнам рачун.
У реду, чекај. Сигуран си да је то добра идеја?
Види, ви сте све ово запетљали.
Ја покушавам да отпетљам.
Али нико те не сме видети.
Нико.
Не брините. Постараћу се да ме нико други не види.
Кретаћу се кроз сенке, као нинџа.
Молим те, уради то брзо и тихо.
И такође брзо. И тихо такође.
Ово неће бити катастрофа, то је сигурно.
Добро старо браон одело. И даље као саливено.
Мало је тесно на овом задњем делу.
Попустиће. Седи доле.
Ја сам мачка.
Ја ћу. Ти ниси у стању да позовеш лифт, сећаш се?
Нема шансе. Само треба да ме поравнаш. Буди миран.
Ово је као мала тестера.
- Не мрдај се. - Ја се не мрдам. Ти се мрдаш.
О, не!
Не брини се, ја сам добро.
О, не, не! Моја коса! Моја коса није у реду!
Ово је катастрофа!
Морамо ово да средимо. Одмах.
- У реду. Како? - Морамо да посетимо Деза.
Одлично. Ко је Дез?
Хеј, Јане, човече, како си добио
ту огромну кикирики главуџу? Шта ти се десило?
Човече, умукни, човече. Знаш да сам осетљив по том питању.
Дез је момак позади.
Он може да среди ово.
Причамо о искри.
Овај момак је рођен за берберина.
Али не могу да прођем као ти пред свим овим твојим пријатељима.
Дез је једини са којим причам овде.
Обично причамо о џезу,
али сада, само седи тамо, ошишај се и бриши.
Хеј, Џо. Откуд ти овде радним даном?
Ниси позвао да закажеш, човече. Мораћеш мало да сачекаш.
Плашио сам се да ће бити тако. Иди тамо и седи.
О, мој Боже.
Мораш да сачекаш, синко. Ово је хитан случај.
Шта? То није кул Дез. Можеш увек да пређеш код Харолда.
Његова столица је слободна.
Не. Сачекаћу.
Џо, довуци своје дупе у ову столицу.
Треба ли да питам како се ово десило?
- Мачка је то урадила. - Престани да звучиш као лудак.
Мислим, засметала ми је
а треба да свирам са Дороти Вилијамс вечерас.
Дороти Вилијамс? То је опасна свирка, Џо.
Честитам!
Џо неће свирати, Дез.
Знаш да је он г-дин Замало-Свирка.
Овај момак.
Џо, игнориши га. Хајде да те средимо.
Држаћеш ту мачку у крилу?
Да ли је у реду да то радим?
Како год хоћеш. Ти си шеф.
- Јесам? - Кад си у овој столици,
да, јеси.
Па могу ли да добијем једну?
Па... наравно, Џо.
Кул.
Волим да сам у столици.
Стави главу у акцију.
Мала тестера.
Мораш да се смириш. Ако наставиш овако...
Види, могу да се носим са свакаквим стварима,
али ако се ова мачка не смири,
мораћемо да је избацимо напоље.
Па, како ћемо мацо?
Мјау.
Некада, промена је добра.
Фурао си тај фазон доста дуго.
Па, Дез, стотинама година уопште нисам имао никакав стил.
Ту си у праву.
Али, онда се мој живот променио.
Је ли? Шта се десило?
Постојао сам као теоријски конструктор
у хипотетичкој станици
између живота и смрти.
Чуо сам за то.
И кад сам стигао до ментора 266,
озбиљно сам питао, око чега толика ујдурма?
Као, да ли је сав овај живот вредан умирања?
Знаш шта ја мислим?
Нисам знао да имаш тако интересантно образовање, Џо.
Мислио сам да си само ишао у музичку школу.
И још нешто. Кажу ти да си рођен да урадиш нешто,
али како да схватиш која је то ствар?
Мислим, шта ако се ухватиш за погрешну ствар?
Или за туђу ствар, разумеш?
- Онда си заглавио. - Био сам ту раније.
И ја би хтео једну.
Не бих себе назвао заглављеним,
али ја никада нисам планирао да радим као берберин.
Чекај, али ти си рођен да будеш берберин, зар не?
Ја сам желео да будем ветеринар.
Па, зашто ниси радио то?
Планирао сам, кад изађем из морнарице.
Онда ми се ћерка разболела,
а фризерска школа је пуно јефтинија
него ветеринарска.
Па, то је баш безвезе.
Заглавио си као берберин и сад си несрећан.
Успори мало, Џо.
Ја сам срећан као шкољка, човече.
Не може свако да буде Чарлс Дру и измисли трансфузију.
Или ја, да свирам клавир са Дороти Вилијамс.
Знам.
Ниси ти ништа од тога.
Свако може да свира у бенду кад би хтео.
Не обраћај пажњу на Пола.
Људи попут њега омаловажавају друге људе
како би се сами осећали боље.
О, схватам.
Он ме само критикује како би прикрио бол због сопствених неостварених снова.
Сечеш дубоко, Џо.
Питам се зашто ме седење у овој столици тера дажћелим да ти причам свашта, Дез.
То је магија столице. Зато волим овај посао.
Могу да упознајем занимљиве људе попут тебе,
чиним их срећним и чиним их лепим.
Вау! Јесам ли одлепио или изгледам млађе?
Можда нисам измислио трансфузију,
али дефинитивно спашавам животе.
Нисам сигуран за ту блесаву мачку, човече,
али било је лепо коначно попричати о нечему другом осим џезу, Џо.
Како то да, никада нисмо причали о твом животу раније?
Никад ниси питао.
Али драго ми је да јеси овај пут.
- Изгледаш добро, брате. - Свирај добро вечерас.
Узео сам пар лизалица за успут.
Џулија Чајлд је успела тек у 49.
Хеј Пол. Ево, лизалица.
О, да, хвала ти. Хвала, човече.
Ту си ти.
Нема љутње? У реду.
Само пријатељи.
Само пријатељи који се зезају.
У реду. Здраво, Пол.
Дођи код Терија.
Имам те!
Мислио си да можеш да превариш универзум? Па, погрешио си.
Ја сам рачуновођа и овде сам да те поведем...
Ох, ух... ти ниси Џо Гарднер.
Моја грешка.
Само ћу да те вратим у твоје меснато одело.
Ето тако.
Нико није повређен.
Ох, човече. Види, овај, момак,
мислим да нема разлога
да овај мали инцидент не остане међу нама, зар не?
Грешке се дешавају. И, овај, још није твоје време.
Осим ако наставиш да једеш
ову обрађену храну, зар не?
Али озбиљно, остави ту обрађену храну.
Знаш шта, одличнан си био тамо.
Како си знао како да се носиш са Полом?
Нисам. Само сам пустио себе.
Хеј, као ти што си причао за џез. Значи да сам и ја џезовао.
Прво, „џезовати“ није реч.
И друго, музика и живот раде на другачијим правилима.
Пише, узми један.
Немој... или.. У реду.
„Човек са комбијем.“
Узео сам више ако ми буде требало више комбија.
А сада, да се вратимо на план.
Идемо до „Пола-ноте“ и тамо чекамо МесецВетра.
Сада је око 4:00 поподне...
Знаш шта?
Заиста ти добро иде коришћење тих ногу.
Зашто не би пробао да трчиш?
Хеј! Направио сам песму. Ја џезујем.
У реду, доста са џезовањем и сличним стварима.
Морамо да одемо негде. Сада, ја...
- То голица. - Шта то радиш?
Упс. Имам га.
Хоћеш ли да пожуриш?
У реду.
У праву си. Ове панталоне попуштају.
О не, не, не.
Немој да ти људи виде дупе!
- То је твоје дупе. - Није важно чије је дупе...
Скини сако. Вежи га око појаса.
Брзо! Покриј дупе!
Шта ћемо сада да радимо?
Не могу да нађем кројача овако касно...
О, не. Мораћемо да одемо до маме.
У реду.
Не, не, не, ти не разумеш.
Мама не зна за свирку.
И неће јој се допасти.
У реду.
Немамо другог избора.
У реду.
Она је једина која може ово да среди.
- У реду. - Престани да говориш „у реду“!
Морамо подземном на други крај града. Хајде.
У реду... схватио сам.
Моја мама не зна ништа о овој свирци,
и желим да тако и остане, у реду?
Наравно, јер она мисли да си ти промашај.
- Шта? - Нисам ја то рекао.
Ти си. Овде горе.
Види, моја мама има своју дефиницију успеха,
а бити професионални музичар, није то.
Дакле, одело ми треба за... представу школског оркестра.
Радујем се томе али није било разлога да она то зна...
Не знам. Сво ово време сам био
тако близу да остварим своје снове,
али нешто се увек испречило на путу.
Знаш на шта мислим?
Добар је.
А чуо сам музику и раније али никада се нисам осећао овако унутра.
Наравно, сада волиш музику, јер си ти ја. Идемо.
Хеј, лакше мало, а?!
Жао ми је.
Не брини се.
То је подземна. Утиче тако на неке људе.
- Утиче како? - Умори те.
Смрди. Вруће је. Гужва је.
Сваки дан иста ствар, из дана у дан.
Али кад се данас попнем на позорницу,
сви моји проблеми биће решени.
Видећеш потпуно новог Џоа Гарднера.
Где си то нашао!?
Испод седишта. Можеш ли да поверујеш?
Још има скоро пола.
У реду, упамти,
поправка одела ми треба због представе школског оркестра. Разумеш?
- Џои, дечаче... - Џои!
- Тако сам поносна због тебе. - ...чули смо вести.
О, доврага. Она зна.
Твоја мама је позади.
- Мораш да одеш тамо. - Не, не желим.
Мораш. Морамо да поправимо одело.
Нешто си заборавио, Џои?
- Шта? - Пољуби је.
Увек пољубим Мелбу када дођем.
Само уради то.
Не, не, не. Не у уста!
Џои! Шта се дешава с тобом, дечко?
Пусти га да заврши.
Кугуар. Знала сам.
Може још један кад се вратиш, Џои.
Толико о томе како си завршио са свиркама, а?
Надам се да мачка није нека мировна порука.
Хајде. Хајде.
Само реци како си је спасао.
Не. Моја је. Спасао сам је.
Штета што не можеш да спасиш своју каријеру.
Ох.
Само је лепо питај може ли да поправи моје одело.
Мама, можеш ли да средиш ово?
Хеј! Не морам да гледам у то.
Знам. Страшно, зар не?
Дакле, поправићеш?
- Не. - Шта?
Колико још ћеш тако да се понашаш, Џои?
Кажеш ми да ћеш да прихватиш стално запослење...
Ево га.
...а уместо тога, чујем да си прихватио нову свирку.
Реци јој да је ова другачија. Ова је другачија!
Да ли ова свирка даје пензионо? Здравствено осигурање?
Не? Онда је иста као и све остале.
Испада да више не можеш ни да будеш искрен са мном.
Добро, средићемо одело негде другде.
Моја мама никада није разумела шта покушавам да урадим са својим животом.
Добро, средићемо одело негде другде.
Моја мама никада није разумела шта покушавам да урадим са својим животом.
- 22! - Шта си то рекао?
Могу ли да побегнем сада као што ти иначе радиш?
Не. Не овај пут. Понављај за мном.
Мама, знам да смо имали тешких тренутака,
али ти си у праву,
Не могу да будем искрен са тобом.
Јер изгледа да шта год да урадим, ти то не одобраваш.
Види, знам да волиш да свираш.
Како онда, осим у цркви, срећнија си када не свирам?
Коначно добијем свирку свог живота а ти се наљутиш.
Ниси видео по твом оцу колико је тешко бити музичар.
Не желим да се и ти тако мучиш.
Дакле, тата је могао да следи своје снове а ја не могу?
Твој отац је имао мене.
Често пута, ова радња је плаћала рачуне.
Дакле, када мене не буде, ко ће плаћати твоје?
Музика је све о чему мислим.
Од тренутка када се пробудим ујутро
до тренутка када увече заспим.
Не можеш јести снове за доручак, Џои.
Онда не желим да једем.
Не ради се о мојој каријери, мама.
То је мој разлог за живот.
А знам да се и тата тако осећао.
Бојим се само, да сам умро данас,
да мој живот не би вредео ништа.
Џои.
Ох.
Хајде да средимо ово.
То је одело мога оца.
Лулу. Мелба.
Донесите добре маказе овамо. Имамо посао да завршимо.
Ово је баш пријатно.
- Изгледаш божанствено. - И стоји ти као саливено.
То је једно прелепо вунено одело.
- Могу ли да пробам оно? - Наравно да можеш.
Хвала ти, мама.
Реј би био тако поносан на тебе.
Као што сам и ја увек била.
Чуо си ме, је ли тако?
Одело је вунено, није полиестер.
Дакле, не стављај опет ту мачку на рамена.
Да, госпођо!
Хвала ти мама.
О, то је било чудесно.
Знаш ли какав је то осећај? Осећај је као џез.
Да, ти си џезовао.
У реду, џезовао.
Кажем ти, Џо.
Заиста би требао да поново позовеш Лису.
Заиста немам времена за везу сада, 22.
О, управо си веома заузет?
Желиш да сачекаш док умреш и други пут?
Не могу да верујем да добијам љубавне савете
од нерођене душе.
Могу да смислим и нешто горе.
Ево га.
Успели смо! Ово ће да упали.
Не могу да верујем како добро изгледам.
Одело, фризура. Само ме погледај.
- Окрени се мало тамо. - Овако?
- Нагни рамена и... - О, хеј, ко је то?
- И са ове стране. - Тако.
Шта? Ко је то тамо?
- И даље ја. - То је победник.
Зар не?
Ово се не дешава. Не могу да поверујем.
Дакле, спреман си?
Да се вратиш кући.
Кладим се да си спреман да одеш са ове смрдљиве стене, а?
Шта мислиш о Земљи?
Увек сам говорио да је глупо. Али...
Мислим...
Погледај само шта сам пронашао.
Твоја мама је шила твоје одело са овим слатким концем.
Када сам био нервозан, Дез ми је дао ово.
Тип у подземној се драо на мене. Уплашио сам се.
Али, некако ми се и то допало, такође.
Истина је, увек сам се бринуо
да можда нешто није у реду са мном. Знаш?
Можда нисам довољно добар да бих живео.
Али онда си ми ти показао сврху и страст,
и можда гледање у небо може бити моја искра.
Или ходање. Заиста сам добар у ходању.
То нису праве сврхе, 22.
То је само обично старо живљење.
Али, хеј, када се вратиш на „Ти семинар“,
можеш озбиљно да покушаш.
Не, био сам на „Ти семинару“ хиљадама година
и никада нисам осетио да сам тако близу.
Џо! Ко је спреман да иде кући?
МесецВетар.
Звезде су скоро поравнате.
У реду.
Вратићу вас назад у ваша тела зачас.
Не. Морам да је пронађем овде, на Земљи.
Ово је моја једина шанса да нађем искру.
22, волиш те ствари јер си у мом телу.
Можеш да нађеш сопствене ствари да волиш кад се вратиш назад на „Ти семинар“.
Хајде сада. Треба ми моје тело. Одмах!
Не.
Ја сам у столици.
- 22! - Остави ме на миру!
Покушавам да пронађем своју сврху!
22, враћај се овамо!
22!
Г. Мачкићу.
Ту су.
Враћај се овамо одмах!
Украо си ми тело!
Џо Гарднере, време ти је да одеш.
О, не, нећеш.
Имам те!
Не, не, не.
Не, не!
Требало је да свирам са Дороти Вилијамс!
А ја сам требао да пронађем своју искру!
Да нађеш искру?! Мој живот је требао коначно да се промени!
Обећао си, а не би ми дао ни пет минута! Изгубио сам све због тебе!
Џо!
Варао си.
Нашао сам га.
- Џо Гарднер. - Вратио си се!
Тери, пронашао си их.
Нема потребе да ми захваљујете.
Тако је лепо када је све поново у реду и...
22 је добио пропусницу?
- О, мој Боже. - 22! Имаш Земаљску пропусницу!
То је феноменално!
Знао сам да ти то можеш.
Али шта... Шта је попунило последње поље?
Рећи ћу ти шта је попунило. Ја!
Моја искра је изменила ту значку.
Добила ју је само зато јер је живела мој живот у мом телу.
- Ја сам.. - Хајдемо господине Гарднер.
Џо, време је да ти
отпратиш 22 до Земаљског портала.
Да се опростите.
Наравно. То је стандардна процедура.
Само мало сачекајте! Морам да исправим рачуницу.
Тери, урадио си савршен посао.
Ми преузимамо одавде.
Ти си чудесан.
Па, хвала вам.
Теријево време.
Хајде, вас двоје.
Ти не знаш.
Не можеш бити сигуран зашто се пропусница променила.
Хајде 22. Размисли.
Мрзео си музику док ниси дошао у моје тело.
Све си мрзео док ниси постао ја.
Надам се да ћеш уживати.
Морам да питам, како сте успели?
Да учините да се Земаљска пропусница попуни?
Па, знате, ја...
само сам јој дозволио да прође пар километара
у мојим ципелама, могло би се рећи.
Па, успело је.
Да.
Па, вероватно би требало да пођете у Велико После.
Хеј, овај, никада нисмо открили шта је била сврха од 22.
- Молим? - Знаш већ, њена, ...искра.
Њена сврха. Да ли је музика? Биологија? Шетња?
Ми не додељујемо сврху. Одакле ти та идеја?
Зато што ја имам клавир.
За то сам рођен да радим. То је моја искра.
Искра није сврха постојања.
О, ви ментори и ваше страсти.
Ваше сврхе постојања. И значења живота. Тако основно.
Не, не, то...
Јесте музика. Моја искра је музика. Ја...
Ја знам да јесте.
Нисам добар.
Немам сврху.
Нема сврхе.
Господине Џи?
Коврџави, успео сам. Спреман сам.
Закаснили сте, човече.
Пусти ме да причам са Дороти.
Не, не, не, човече. Она не пада на то.
Ко је пустио овог лудака унутра?
Слушај, мораш да ми даш још једну шансу.
Ово је мој бенд. Ја одређујем ко свира.
А ако не узмеш мене,
направићеш највећу грешку своје каријере.
Ма је ли? А зашто?
Моја једина сврха на овој планети је да свирам.
То је оно за шта сам рођен. И ништа ме неће спречити.
Па, зар ниси арогантан?
Изгледа да заиста јеси џез музичар.
Реци Роберту да испада. За сада.
Фино одело.
Спреми се Џо Гарднере, твој живот само што није почео.
Добродошао у квартет, Профо.
То је мој Џои!
- Какав шоу! - Онај последњи соло је био бриљантан.
То је било чудесно!
- Видимо се касније г. Џи. - Честитам.
Био си одличан. Волимо те.
Тако сам поносна на тебе, Џои.
Морамо на спавање. Маторе смо.
Одсвираш 100 свирки а једна је убиствена.
Нема пуно оваквих као вечерас.
Да.
Па, дакле... шта је следеће?
Вратимо се сутра увече и одрадимо све поново.
Шта није у реду, Профо?
Само, чекао сам на овај дан цео свој живот.
Мислио сам да ћу се осећати другачије.
Чула сам ову причу о риби.
Отпливала је до старије рибе и рекла,
„Покушавам да нађем једну ствар, коју зову океан.“
„Океан?“ рече старија риба.
„То је ово у чему си сада.“
„Ово?“ рече млада риба. „Ово је вода.“
„Ја желим океан.“
Видимо се сутра.
- Хеј, човече! - Извините.
Можда гледање у небо може бити моја искра.
Или шетање. Заиста сам добар у шетању.
То нису сврхе, 22.
То је само обичан живот.
Џо?
Џо!
Небеса, човече! Шта ти радиш у зони!?
МесецВетре. Забрљао сам. Морам да нађем 22.
Бојим се да је постао изгубљена душа.
- Шта? - Објаснићу ти успут.
Када се нико од вас није вратио,
посумњао сам да је нешто пошло наопако.
Вратио сам се овде, и онда сам је приметио.
Изгубљене душе су опседнуте нечим што их одваја од живота.
А како је 22 технички живела, постала је једна од њих.
- Тамо! - Добар извиђач.
22!
- Припреми мрежу. - Радим на томе.
Ухватила нас је!
МесецВетре!
Капетан увек тоне са својим бродом.
Било је...
22!
Врати се 22. Ја сам, Џо.
Полако, 22, полако.
Само сам се вратио да ти дам ово.
Полако.
22, слушај. Врати се!
А за исправку наших грешака
и исправљање рачуна,
награђујемо тебе, Тери, са овим трофејом. Баш као што си и тражио.
Срећан сам да могу да примим ову веома специјалну награду коју сам тражио,
али коју апсолутно заслужујем.
Џо Гарднер?
Ипак ћу је узети назад.
Хеј.
Хеј, глупане! Ниси тамо где би требао да будеш.
22, стани. Имам нешто да ти кажем.
Прекини са тим. Не.
22!
Пази!
Смири се. Полако, полако. Нема разлога да се плашиш.
Не брини. Смири се.
Мораш да престанеш да трчиш. Молим те.
22, стани.
22, погрешио сам.
Молим те, хоћеш ли ме саслушати? Ти си спреман за живот, 22.
Нисам довољно добар. Не. Не.
Ништа. Треба само да попуним то последње поље. 22!
Ниси поштен.
Све твоје одлуке су лоше.
Ниси паметан и нећеш успети у свету.
Тако си себичан. Нико никада неће хтети да се дружи са тобом.
Губитниче. Свету требају изврсни људи
а ти си најмање изврсна душа коју сам упознао.
Никада нећеш наћи своју искру.
Глупане.
Не могу да ти помогнем.
22!
Само треба да попуним последње поље.
Уопште нисам добар.
Никада нећеш наћи своју искру.
Нема сврхе.
То нису сврхе, глупане.
То је само обично живљење.
Ово је губљење времена.
Добио си ту значку, само зато што си био у мом телу.
Зато си упропастио све.
Јер немаш никакву сврху.
Не, не, не.
Нема сврхе.
Никада нећеш наћи своју искру.
Зато што немаш никакву сврху!
Нисам добар. Не.
Ништа. Само треба да попуним последње поље. Одустајем.
Јеси ли спреман?
Да дођеш да живиш.
Плашим се, Џо.
Нисам довољно добар.
И нисам добио своју искру.
Да, јеси.
Твоја искра није твоја сврха.
То последње поље се попуни када си спреман за живот.
А ствар је у томе
да си одличан у џезовању.
Али, Џо,
то значи да ти никада нећеш...
У реду је. Већ јесам.
Сад је твој ред.
Поћи ћу са тобом.
Знаш да не можеш то да урадиш.
Знам. Али ићи ћу колико будем могао.
Хеј! Види!
Господине Гарднер?
Да?
Имате ли тренутак?
Мислим да причам у име свих Џерија када кажем — хвала вам.
За шта?
Ми смо у послу инспирације, Џо,
али не дешава се често да и сами будемо инспирисани.
Заиста?
Па тако, сви смо одлучили да вам дамо још једну шансу.
Надамо се да ћете од сада, пазити куда корачате.
Али шта је са Теријем?
Средили смо то са Теријем.
Хм, то је чудно.
Хеј, Тери, шта је оно тамо?
Погледај одмах!
Шта? О чему ти говориш?
О, ништа. Шта си рекао?
Јеси ли нешто причао? Не могу да се сетим.
Није важно.
Па?
Хвала.
Па, шта мислите да радите?
Како ћете потрошити свој живот?
Нисам сигуран.
Али знам...
да ћу живети сваки његов минут.
'WWW.MIDB.MK'