SKOLEN FOR DET GODE OG DET ONDE
For lenge siden skapte to brødre en skole for å balansere godt og ondt.
Brødrene delte fredfullt på makten i evigheter.
Men ting forblir sjelden som de er…
Du jukset.
Duellarenaen har klare regler. Ingen magi.
Det er ikke juks om man vinner, bare om man blir fersket.
-Skal vi ta en runde til? -Nei, vi har ikke tid.
Å sparre er det eneste jeg liker å gjøre.
Jeg liker også det, men vi trengs.
Det er en av ulempene ved å drive tidenes viktigste skole.
Og jeg kjeder meg.
Hva er det du vil?
Bare én runde til.
Begge bruker magi.
Vi holder ingenting tilbake.
Kom igjen, Rhian.
Vis meg hva du har.
Du gir deg aldri…
Rafal, det holder!
Kanskje for deg, men jeg vil ha mer enn halvparten.
Jeg vil ha alt!
Nei!
Rafal, hva har du gjort? Det er…
Blodmagi.
Jeg har søkt etter den i årevis, men i går kveld fant jeg den.
Rafal, den er forbudt av en grunn.
-Den fortærer deg, den er ukontrollerbar. -Jeg foretrekker kaos.
I tusenvis av år har du gitt heltene overtaket.
Jeg holdt balansen med deg.
Det er min tur nå.
Rafal…
Jeg dikterer vilkårene.
Det kommer til å bli en helt annen verden.
Vi kan jobbe sammen.
Det onde samarbeider ikke.
Det onde deler ikke.
Når jeg har gjort mitt,
taper ikke det onde.
Nei!
Tilgi meg.
Mange år senere
utspilte en ny historie seg i et land langt unna…
Det var en gang en jente som het Sophie.
En modig skapning, med utsøkt skjønnhet og en sjelden eleganse,
som en dag skulle endre verden.
Nå hører du etter, du din late og latterlige jentunge.
Få den bortskjemte ræva di opp av senga nå!
Sophie, jeg vet du hører meg.
Redd meg.
Ok, jeg er våken, ikke slå inn døren.
Jeg gjør det, om du ikke er oppe om fem. Og ikke bruk en time på håret ditt.
Jeg har i det minste hår.
Greit. Ro dere ned, gutter.
God morgen, kjære familie.
Ikke kast bort den tomaten, Sophie. Den skulle i gryta.
Det er ikke til å tro.
I mellomtiden, på den andre siden av Gavaldon,
like utenfor byen, i en hytte på toppen av Gravbakken,
bodde det en jente som het Agatha.
Faen.
Du er for god i stirrekonkurranser.
Kan du komme hit litt, Aggie?
Jeg lager oldemors kjærlighetsbrygg for Grunfeld-enken. Den trenger noe.
-Giftkjeks. -Selvsagt.
Agatha ante ikke om moren faktisk var en heks,
bryggene hennes fungerte aldri.
Men moren hadde høye håp for Agatha,
hun visste at datteren hadde ekte hekseegenskaper.
Noe Agathas skolekamerater også mente.
Heks!
-Brenn henne! -Heks!
Hallo, mine små skogsvenner.
-Raringer. -Misfostre!
Jeg hater denne byen.
Heldigvis hadde de hverandre.
Et vennskap mellom to så ulike jenter kan ha virket usannsynlig,
men de hadde et spesielt bånd…
Å, ekkelt!
…som ble knyttet da de var barn.
VANESSA EVE - KJÆR HUSTRU OG MOR
For det var da Sophies mor døde, personen som elsket henne høyest…
Du må aldri glemme hvor spesiell du er.
Du vil forandre verden en dag.
Så lever du lykkelig i alle dine dager.
…at hun fant en venn som elsket henne enda høyere.
-Hvem der? -Jeg lagde denne til deg.
Trist å høre om moren din.
Og det var under landsbyens ønsketre de forseglet båndet…
AGGIE + SOPHIE FOR ALLTID
…de visste ville vare livet ut.
For hundrede gang, nei.
Ikke nødvendigvis en hel makeover. En agurkmaske, en pimpsteinskrubb kanskje.
Hei, stygga.
Skal du svare?
Ikke henne, du.
Eric sa du forhekset ham.
-Hvem er Eric? -Vet ikke.
-Vi går i samme klasse. -Han sa du så rart på ham.
Og nå klør han overalt.
Det er nok et hygieneproblem.
Seriøst. Det er nok lus.
Hold kjeft!
Dere tror dere er bedre enn oss, men dere er bare en fis og en gris.
Misfostre.
Og jeg er Eric.
-Jeg tror han liker deg. -Hvem, Eric?
Beklager, finnes det en Eric?
Mamma ba meg ta med giftkjeks fra Mrs. Fisher.
Jeg må kjøpe grønne frynser.
-Jeg møter deg på Deauville's. -Vent, jeg…
Ok.
Kult.
Heks.
Hun er en heks.
Hei.
Hei der, lille venn.
Liker du det?
Det er du som bor på kirkegården.
Vi bor ved kirkegården, ja.
Alle, og jeg mener alle, sier at du er en heks.
Vet du hva vi pleide å gjøre med hekser i Gavaldon?
Vi brente dem.
Ha en fin dag, kompis.
Vi vil ikke ha hekser i denne byen.
Hører du meg?
Det er en trussel mot Gavaldons anstendige folk.
Jeg tviler på at det finnes anstendige folk i Gavaldon.
-Er du ok? -Ja. Jeg er ok.
Vi stikker herfra.
Vi går til Deauville's, kanskje hun har noe nytt.
Må ikke du hjem?
La oss se om hun har noe bra.
DEAUVILLE'S EVENTYRBOKBUTIKK
Mine favorittlesere!
Godt at dere kom innom. Vi fikk en stor leveranse i går.
-Spøkelseshistorier? -Ja, noen interessante.
Noen nye eventyr?
Ingenting du ikke har lest tusen ganger før, Sophie.
Men jeg så noen interessante eldre utgaver der inne.
Ta en kikk!
Det er kanskje en vill idé, men hva med å gå ut av komfortsonen?
Kanskje slutte å lese barnebøker?
Hva med Homunculiens blod? Nei, takk.
Askepott passer når som helst.
Se på kjolene i denne.
Du fant den.
Se på pregingen.
Hvem er S.G.O.?
Ikke hvem, hva. Skolen for det gode og det onde.
Har dere ikke hørt om den?
-Hvor er den? -Ingen vet det.
En annen tid, en annen verden.
Men legenden sier
at det er der den sanne historien bak hvert eventyr begynner.
Skolen for det gode lærer opp heltene. Skolen for det onde lærer opp skurkene.
-Det er det de sier. -Folk på sinnssykehus, mener du.
Ikke vær sikker på det.
For 20 år siden ble en jente, Leonora, tatt herfra
under en blodrød himmel.
Mange tror at skolen ville ha henne.
Hva skjedde med henne?
Ingen vet det.
Ingen hørte fra henne igjen.
Det er en måte å komme seg vekk på. Tar de imot nye elever?
Du tuller, sant?
Ja.
"Kjære Skolen for det gode og det onde.
Som fremtidig prinsesse ønsker jeg å studere ved deres institusjon.
La meg nevne mine egenskaper som gjør meg til en kvalifisert kandidat.
Fra en veldig ung alder
har jeg visst at min skjebne er å endre verden."
Villig til å prøve alt for å unnslippe sitt nåværende liv…
Vær så snill, vær ekte.
…la Sophie all sin lit til at drømmene hennes
kunne oppfylles av Ønsketreet.
-Jeg hater stemoren min! -Hva?
Hun tvinger meg til å jobbe på fabrikken for å tjene penger.
Da slutter jeg også. Kan hun skaffe meg jobb?
Og så da? Gå i ett med byen som alle andre?
Mamma sa at jeg skulle gjøre noe viktig. Noe som betyr noe.
Så jeg drar herfra i kveld.
Sophie, du har aldri vært utenfor Gavaldon.
Du vet ikke hva som er der ute. Ingen av oss gjør det.
Det er poenget.
Ingenting kan skje så lenge jeg er her.
Jeg vil ikke leve et vanlig liv. Jeg nekter.
Se her.
Husker du? Jeg fant den på loftet i forrige uke.
Ser du? Du har allerede gjort noe som betyr noe.
Den dagen du ble vennen min.
Vær så snill, jeg takler ikke dette stedet uten deg.
Jeg skal snakke med foreldrene dine og si hvor urettferdig det er.
Jeg skal kalle deg dronning Sophie av Gavaldon.
Du skal få gi meg en makeover.
Bare ikke dra herfra.
-Ok. -Lover du?
Jeg lover.
Takk!
"Dronning Sophie av Gavaldon."
I det øyeblikket bestemte Sophie seg for
at hun var ferdig med å ønske at livet på magisk vis skulle bedres.
Det var på tide å ta grep.
Selv om det betød å bryte løftet hun hadde gitt til sin beste og eneste venn.
Jeg beklager, Aggie.
Men noen ønsker er for sterke til å ta tilbake.
FORLATER GAVALDON
-Du hadde tenkt til å stikke! -Beklager.
Hva var det?
Den blodrøde himmelen. Det skjer.
Sophie.
Hei, vi må komme oss vekk.
-Jeg ønsket meg dette. -Hva?
Sophie!
Hold deg fast!
Jeg kommer!
Farvel, Gavaldon!
Farvel, middelmådighet!
Farvel, lave ambisjoner!
Aggie, nei!
La meg dra!
Nei! Du får ikke dra!
Nei.
Aggie, det som skjedde var bra.
Beklager, men jeg kunne ikke ta sjansen. Jeg kan ikke la noe ille skje med deg.
Jeg vet det.
Herregud.
Dette er bra.
Nei, dette er ikke bra!
Det er i orden.
Det skjer. Det er virkelig. Jeg hadde rett.
Aggie, se. Det må være Skolen for det gode.
Den er så vakker.
Det betyr at det er…
Herregud, den andre.
-Dette er alt jeg ønsket meg. -Det er ikke det jeg ønsker meg.
Nei, vi må tilbake. Mamma klarer seg ikke uten meg.
Du flys nok hjem etter at den slipper meg av.
Jeg vil at begge skal flys hjem!
Nei, Aggie!
Nei! Du skal slippe meg av på den gode skolen, ikke henne!
Nei, ta meg tilbake! Nei! Du forstår ikke! Jeg er god…
Fuglen spiste skjorta mi.
Jøss.
Kan jeg ta på håret ditt? Hekser flest har ikke prinsessehår.
Det lukter sikkert kake.
Jeg elsker kake.
-Jeg er ikke en heks. -Hvor skal du?
Kom igjen!
Hjelp meg!
Inn i rekkene, nykommer.
-Beklager! -Pass deg, frik.
Hei, nei!
Hør på meg. Det er ikke her jeg skal være. Jeg er god.
Jeg hater innflyttingsdager.
Jeg er en prinsesse, ikke en skurk!
Nei!
Drepte hun en fe?
Hva?
Kjære vene.
-Du har forvillet deg. -Det er en underdrivelse.
Hvordan kommer jeg meg ut herfra?
-Hva er det? -Det ser ut som en heks.
Kan tenkes et troll.
Jeg antar demon.
Kanskje en pukkelrygg.
Jeg har ikke pukkel.
Da trenger du en skredder.
Hvordan kommer jeg over til den skolen?
Jeg kjente igjen lukten.
Det er en aldri.
Jeg må bare finne vennen min.
Samme det, feene blir kvitt henne.
Kom, jenter.
Hva? Jeg går.
Nei, jeg må…
Slutt med det!
Hva er…
Nei, slipp meg!
Ikke rør meg!
Meg igjen. Legg den der.
Den er renere enn min egen hånd.
-Jeg heter Hort. -Hort?
-Det høres ut som noe man hoster opp. -Det er det fineste noen har sagt til meg.
Raring.
Unnskyld meg.
Er du leder her? Jeg er på feil skole.
Så bedrøvelig. Og usannsynlig.
Tilbake. Hva heter du?
Nei, vet du hva? Jeg skal gjette.
Du kan ikke det.
Sophie.
Av Gavaldon.
-Gjettet jeg riktig? -Det må være en feil.
-Er du leseren? -Jeg leser, hvis det er det du mener.
Det er det ikke. Med jevne mellomrom blir en heldig kandidat fra utsiden
utvalgt for opptak til denne hellige institusjonen.
Vi kaller dem lesere,
for de får bare lese om de fantastiske eventyrene
som kommer herfra.
Nå, unnskyld meg.
Ferske skurker trenger min oppmerksomhet.
Showtime!
Hør etter!
Hør etter, kommende ondskap!
Om dere åpner deres små, blodskutte øyne,
ser dere internat og timeplaner på veggene.
Dere vil ha nytte av å pugge begge.
Gjør meg stolt.
Herregud.
Ikke rør meg igjen.
Greit! Ok!
Er ikke feer hyggelige?
Hedre hans navn
Jeg må være i helvete.
Dette er helvete, ja.
Hva…
-Kjære… -Hallo.
Du har funnet stæsjestudioet. Godt gjort, Agatha av Gavaldon.
Du kan kanskje friske deg opp litt før orienteringen?
Kanskje en hel del.
Hvordan vet du hva jeg heter?
Fordi jeg har ventet deg. Jeg er professor Dovey,
her for å hjelpe på alle mulige måter.
Endelig. Min venn, Sophie, ville hit.
-Aldrien? Nei. -Hva for noe?
Vennen din er en aldri. Du er en evig.
Evig, fordi vi tror på å leve lykkelige i alle våre dager.
Aldri, fordi de gjør ikke det.
Skolen for det onde. Skolen for det gode.
-Ond… -Ja, jeg forstår.
Men det har åpenbart skjedd en feil.
Se på meg.
Kjære deg,
man måler ikke godhet kun etter utseende.
Nei, det handler om hva man gjør.
Hvis du er her, må du ha store krefter.
Tro meg, jeg har ikke det.
Da må du lære deg å påkalle dem.
Kjenn etter. Fordi magi følger følelser.
Jo sterkere følelsene er, jo sterkere er magien.
Om du fremkaller nok lidenskap,
kan du utrette hva som helst.
Til deg.
-Hvordan gjorde du det? -Jeg forklarte det.
-Ok. -Ja.
Tusen takk for showet.
Kos deg med trylletriksene dine.
Jeg må finne vennen min og komme meg tilbake.
Stopp!
Hvis det har skjedd en feil,
er det noe noen skal brenne for.
Bokstavelig talt.
La oss late som om det ikke er en feil før vi får ordnet opp i det.
Dessuten er det ingen vei tilbake.
Vent, hva?
Jeg vet hva vi gjør. La oss få rustningen din på deg.
Ja.
Ja, se på dem!
La meg gjette. Ingen stor fan av rosa?
Ikke noe problem!
Vi har også rose, fuksia, rosenrød,
vannmelon og hibiskus.
Så mange farger! Jeg elsker jobben min.
-Sophie! -Aggie!
-Hei! -Hei!
Ga de deg aftenkjole?
Sett deg og hold kjeft, leser!
-Vent! -Kom igjen.
Ok!
Og bli der!
Hei.
Meg igjen.
Herregud.
Pappa sa jeg ikke skal snakke med lesere. De betyr uflaks.
Du har sikkert lest om pappa, Kaptein Krok.
Han har et ganske kult skip.
Vil du smake? Det er godt og avskyelig.
Ynde og skjønnhet først.
-Hvis du insisterer. -Så bra du er enig.
Velkommen, førsteårsstudenter!
Jeg er professor Dovey, dekanen for Skolen for det gode.
Eviger!
Og jeg er lady Lesso, dekanen for Skolen for det onde.
Drepe dere!
-Går det ingen gutter på den gode skolen? -Mange. Forbered deg på å bli spysjuk.
Ifølge vår tradisjon skal vinnerskolen fra i fjor…
Oss igjen! Tenke seg til!
-Tenke seg til. -…nå beære oss
med en fremvisning av deres ridderlige talenter.
Mine herrer!
For en gjeng med tapere.
Du store.
Er de ikke fantastiske?
Hvis dere er ferdige med dansetimen, vil dere kanskje ha en ekte kamp.
Å nei.
Hva sier dere?
Hvem er det?
Det er Tedros!
Faren hans var konge,
selvfølgelig må han ha sin egen teite entre.
Vet dere hva? Jeg gjør det lett for dere.
Fremad!
Ja!
Hva er så heftig med å eie et rundt bord, egentlig?
Kong Arthurs sønn?
Gjesp.
Jøss.
Bra, karer.
Hvordan klarer du deg i en ekte kamp, kjekken?
Forbered deg på å dø.
Ta ham!
Seriøst?
Vi kan like gjerne gjøre det skikkelig.
Kom igjen! Feil!
Dere… Han har et magisk sverd.
Hvordan er det rettferdig?
Det er Excalibur.
Virkelig?
Jeg vet det. Så ondt av meg.
Pokker.
Så hyggelig av deg å tape igjen.
Bravo!
En heroisk oppvisning!
Se…
-Unnskyld, den… -Hører ikke til her? Jeg vet det.
Jeg vil ikke ha den dumme rosen. Og forresten, sånn ser en normal jente ut.
Han skulle gi den til meg.
Normal jente.
Det er en ledig stol her, Teddy.
Bare så det er sagt, du visste ikke hva jeg skulle si, men godt forsøkt.
Hva luktet han som?
Egoisme.
På disse to skolene fjerner vi all forvirring,
vi gjør sjelene deres så rene som mulig.
Ren godhet.
Eller ren ondskap.
Fremtidens helter og skurker,
dere har blitt valgt ut
for å beskytte og opprettholde balansen mellom godt og ondt.
For om balansen blir kompromittert…
Jeg tror ikke vi trenger å drøfte det med våre nye venner.
Det er en slik gledelig første dag.
La oss ikke være deprimerende.
Jeg sikker på at denne nye klassen vil prestere ekstremt bra.
Som foreldrene deres før dere, er dere her fordi
verden trenger historier om fantastiske helter og skurker
for å lære folk i verden utenfor
å veie sine valg og finne sin vei.
Så følg reglene, studer flittig,
og husk, Fortelleren velger bare de beste elevene til egne eventyr.
Hva om vi havnet på feil skole?
Hva om dette er en feil, og vi må hjem umiddelbart?
Det skjer ingen feil på Skolen for det gode og det onde.
Ha et fint semester.
Alle elever, meld dere til deres tildelte soverom.
Perfekt.
Det gode deler ikke rom med det onde.
Reena, be feene om å hente bagasjen min.
Jeg flytter.
Men jeg vil savne deg sånn.
Prøv å ikke ødelegge noe.
Drøm søtt, aldri.
Hei!
Nei, dere forstår ikke. Jeg må finne vennen min.
Jeg sa vi kom til å få henne.
La meg gjette.
Du het Bella, Anastasia eller Ariel?
Jeg heter faktisk Sophie.
Dere eier ikke manerer.
Velkommen til rom 66.
Jeg er Dot, datter av Robert de Rainault.
-Robert… -Hallo?
Sheriffen av Nottingham.
Det går bra. Han er ikke superberømt.
Ja, hvem har vel hørt om Robin Hood?
Lær historien din, din krembolle.
Samme det, det er Anadil.
Og denne solstrålen er Hester.
Ta sengen ved min, Sophie.
Det er et rart navn på en skurk.
Gi deg.
-Hun er ikke en skurk. -Selvsagt ikke.
Se på meg.
Ser jeg ut som en heks, et troll eller en ekkel gammel kjerring?
Den kjerringa
er moren min.
Ok, se opp, Agatha.
Det er bare en cupido. Dumma.
Ok, ikke vær tåpelig.
Ikke vær tåpelig. Dette fikser du.
Hei.
Elever får ikke være på taket.
Forbered deg på å bli straffet!
Jeg trodde Gavaldon var ille.
Greit, prinsesse, hva er så viktig at vi måtte gå helt opp hit?
Jeg går i høye hæler.
Det er leserne,
dette maset deres om at de ikke tilhører der de er.
Og noe føles galt.
Det eneste som føles galt
er Skolemesterens beslutning om å hente dem hit.
Hva om han gjorde en feil?
Hva om han slapp dem av på feil skole og noe forferdelig skjer?
Han innrømmer det aldri.
Han klandrer oss for å redde ansikt, og du vet hva som vil skje da.
Det er ingen feil. Jeg trodde du ville være fornøyd.
Jeg fikk enda en som underpresterer.
-Sophie av Gavaldon. -Hva? Nei. Hva mener du?
Gi deg. Ondskap har ikke vunnet noe på over 200 år.
Det har vært nære på.
Nære på holder ikke!
Jeg må bare presse elevene dobbelt så hardt.
En verden der det onde ikke er like mektig som det gode,
er en verden i ubalanse.
Nå, unnskyld meg,
jeg har mye å gjøre.
Lesso!
Hold deg unna Sophie, din lille heks.
Hun har en skjebne å oppfylle.
Hun tilhører meg nå.
Hvor er du, Sophie?
Moren din er nok vakker på innsiden.
Jeg må over på andre siden. Jeg er god.
Til å skjule ondskapen din.
Jeg er ikke ond!
Vitenskap kan avgjøre det.
Hvis hun er god, vil feene fange henne når hun faller,
men hvis hun knuses på steinene i en grusom, skallesplintrende død,
er hun ond.
Den andre. Gjør den andre.
Hun er en skurk. Hun vet det bare ikke ennå.
Nei, jeg er god.
Hun sutrer som en evig.
Lukter som en evig. Har hår som en evig.
Eller hadde.
Hei!
Ikke håret!
Vil du ha bevis på at jeg er god? Se deg i speilet.
Din kjerring!
Der ser du. Helt klart ond.
-Sophie! -Aggie!
Aggie, hei.
-Kom igjen. -Vent, hvor skal vi?
Få deg vekk herfra.
-Bra. -Ikke bra.
Noe er ute etter deg.
Jeg så det.
Ok. Vi avslutter dette nå.
Nei! Det er ikke verdt det!
Kom igjen.
Agathas plan var enkel. Finne Skolemesteren
og bønnfalle ham om å få forlate skolen.
Det var bare ett problem.
Hvor er inngangen?
Han gikk inn her. Jeg så det.
Hei! Slipp oss inn!
Flott.
Nå kommer vi ingen vei.
Var de forberedt på det som ventet i skyggene?
Agatha ropte inn i mørket.
Hallo?
Men det kom ingen svar.
Hvem er det?
Sophie oppdaget at bøkene som dekket veggene
var fylt med historier fra alle verdenshjørner.
Du vet at vi hører deg fortelle, din raring.
Du skremmer ikke oss.
Jentene hørte en skrapelyd i mørket. De gikk forsiktig mot den.
Du tuller nå.
-Alt det, så er det en dum penn? -Stopp!
Ikke rør!
Ingen elev har vært i tårnet før.
Jeg visste at dere var spesielle. Fortelleren begynte å skrive om dere
før dere kom hit.
Det er vel derfor jeg er så forvirret over hvorfor dere vil dra.
Hun vil dra. Ikke jeg.
Sophie, jeg må få deg vekk herfra.
Damer, jeg kan forsikre dere om at dere begge er helt trygge her.
Vi beskytter våre lesere.
Virkelig? Hva med
det snurrende tårnet av blod som er besatt av Sophie?
Det er en hel del ånder og personlig magi som flyr rundt, jeg holder ikke tritt.
Jeg tror hun er i fare.
Dessverre kan vi ikke stues bort her mens du lærer oss opp i dumme eventyr.
Våre kandidater lever ut hendelsene som forandrer verden,
de blir til historiene som endrer verden.
Prøver du å si at Snøhvit, Askepott og Jack og bønnestengelen var ekte?
Det var Herkules også,
og Sinbad,
og El Cid
og alle de andre som har kjempet mot det onde.
Vi lærer dere hvordan dere oppfyller deres skjebne.
Det er akkurat det jeg vil lære, men du satte meg på feil skole.
Jeg skal være i den gode.
Du gjorde en feil.
Sir.
Kanskje jeg gjorde det. Men du må bevise det.
-Hvorfor? Det er din feil. -Fordi når noe er skrevet av Fortelleren,
kan bare Fortelleren endre historiens kurs.
Dette er latterlig.
Hvordan kan vi endre dens mening, har den en hjerne?
Den har det.
Og det er bare én måte å gjøre det på.
Hva er det det onde aldri kan få, som det gode ikke kan klare seg uten?
Jeg vet det. Manerer.
Et slott.
Fantastisk hår. En hest.
Ekte kjærlighet.
Som tradisjonelt manifesteres med et kyss.
Så du sier…
Jeg fatter ikke at jeg sier dette. Hvis Sophie kysser sin ekte kjærlighet,
vil det overbevise pennen om at du tok feil?
Hvis en fra Skolen for det onde fikk et ektefølt kyss,
vil det endre alt.
-Da kan jeg bli og bytte skole? -Sophie!
Det er drømmen min. Jeg vil ikke tilbake til Gavaldon.
Jeg får aldri denne sjansen igjen.
La meg gjøre dette.
-Jeg skal tenke på det. -Utmerket.
Vel. Noen må finne seg en prins å kysse.
Men husk, kjære leser, alle kyss har en pris.
Hva betyr det?
God morgen, skjønninger, opp og stå!
Semesterets første arrangement, De eviges ball, er bare to uker unna,
og dere har mye å lære.
-God morgen. -God morgen.
God morgen, Agatha.
Våkn opp, avskyelige kryp!
SOPHIES KYSSEKANDIDATER
Hvem er det?
-Mørkt hår. -Tristan.
Jeg fikk rosen hans. Jeg håper han inviterer meg på ballet.
En gutt må spørre deg, ellers stryker du.
Og du vil ikke stryke.
-Etter tre stryk blir du utvist. -Kaster de deg ut?
Nei. De gjør deg om til noe annet.
Som en snakkende tekanne, en mus eller noe mye verre.
Som for alltid? Hva?
Styggifiser!
Hvorfor må vi være stygge?
Hort! Våkne!
Fordi det får små barn til å gråte.
Feil.
Det er bare en bonus.
Hvorfor være motbydelig og frastøtende?
Det lurer jeg også på.
Å ikke bry deg om hvordan du ser ut,
tvinger deg til å bruke intelligensen din.
Å være stygg er frihet!
Tannen min falt akkurat ut.
Det er ekkelt, og jeg bryr meg ikke.
Og det gir makt!
STYGGIFISERING
Kom igjen, jenter.
Jeg er professor Anemone, og jeg er her for å vise dere
hvordan skjønnhet gjør dere mektige.
En dames smil er hennes sverd
i kampen for livet og ekte kjærlighet.
Så ta opp speilene deres
og slå til.
-Nydelig, Reena. -Takk, professor.
Utsøkt, Beatrix.
Beklager, dette føles så feil.
Smile? Er det sånn du styrker oss?
Å smile er et strengt krav for å bestå i dette faget.
Så vis meg smilet ditt hvis du ikke vil stryke.
Smilet mitt?
Jeg føler meg utrygg.
Vent, hva er det?
En strykkarakter, leser.
Stryker du meg for å være dårlig på å smile?
Ja.
La oss sette i gang.
Nå, drikk opp og se
hvor stygge og mektige dere kan være.
Leser.
Du er først ute.
Nei. Jeg vil ikke være stygg. Det er ikke den jeg er.
Ikke ennå. Hort!
Ja, sir, professor Manly.
Beklager.
Ikke vær redd, du vil fortsatt være vakker i mine øyne.
Agatha, ikke sant?
-Hei. -Kan jeg sitte med deg?
-Ja. -Flott.
Hvis du vil.
Jeg heter Gregor.
Gregor Charming.
Prinsens sønn. Jeg skal prøve å ikke være for sjarmerende.
Agatha.
Jeg hører du ikke vil være her. Det vil ikke jeg heller.
-Ikke? -Jeg passer ikke til å være prins.
Det er ikke den jeg er.
Vet du hva jeg helst vil? Være kjøpmann.
-Seriøst? -Ja.
Jeg elsker mat, men ikke kjøtt, jeg takler ikke å se blod.
Derfor strøk jeg i dag. Jeg fikk et lite kutt.
Strøk du fordi du fikk et kutt?
Ikke akkurat.
Jeg så blodet og svimte av i den tunge rustningen.
Jeg sto på toppen av en bakke, så begynte jeg å rulle ned.
Jeg tippet alle over ende.
Definitivt bedre som kjøpmann.
Du burde gjøre det som gjør deg lykkelig.
Kan du unnskylde meg?
Ja visst. Vi ses, Agatha.
Takk.
-Ble du angrepet? -Ja.
Av rumpetroll.
I styggifiseringstimen.
Jeg strøk i skjønnhet.
Hva strøk du i?
Smiling.
Smiling?
Glem det. Jeg fant en prins du kan kysse.
Jeg har allerede funnet min ekte kjærlighet. Tedros.
Vi hadde kjemi ved første blikk.
-Og vi gir mening, estetisk sett. -Dessverre er Beatrix sammen med ham.
Er hun penere enn meg?
Jeg sier bare at vi trenger en som er singel.
Det må være et ektefølt kyss.
Et kyss er et kyss.
Virkelig?
Ser du? Ingenting skjedde.
-Det må være ekte. -Uforpliktende er greit.
Så søt du er.
Bare gi ham dette og fortell om hvor god jeg er.
Og ikke vær rar.
Du vet hva jeg mener. Ikke snakk om katten din.
-Greit. -Greit.
Få ham interessert. Jeg tar meg av resten.
Kom deg av meg!
Hvem er du?
Jeg er gnomen i Blåskogen.
Jeg trodde gnomer var lave.
Jeg trodde prinsesser var likendes.
Hallo, elever. Kom hit.
Dere må registreres så jeg vet hvem som overlever.
Hei. Normale jente.
Hvordan går tankelesingen?
Ja. Nei. Beklager det. Det var…
-Jeg var bare overveldet da jeg kom hit. -Ja. Dette stedet kan være overveldende.
Men jeg har aldri sett en frekk prinsesse før. Imponerende.
Pleier de å smile og blinke til deg?
Ja, det er utrolig kjedelig, så takk for at du ikke er kjedelig.
Nei, jeg er faktisk ganske kjedelig. Det er bare katten min som ikke mener det.
Nei, jeg…
Folk sier at katter er gode menneskekjennere.
-Gjør de? -De gjør det snart.
Nå som jeg har sagt det.
Jeg er ganske berømt.
Den mest populære prinsen.
Jeg tror at når du blir konge,
må de finne en større krone til det store egoet ditt.
Bra.
Dette er til deg.
-Jaså? -Ikke fra meg.
Fra vennen min, Sophie.
Heksa med det nydelige håret?
Nei, hun er ikke en heks. Hun ble sluppet på feil skole.
Det skjer ikke, normale jente. Hun utnytter deg.
I dette tilfellet gjorde det det.
Stol på meg. Hun er definitivt en prinsesse.
Jeg heter Agatha, forresten.
Agatha.
Mye bedre.
Du er definitivt ikke normal.
-På en bra måte. -Kom igjen, alle sammen. Kom hit.
Kutt ut skravlingen.
Jeg er Yuba, skolens skogoverlevelsesekspert.
Jeg har bodd der i over hundre år og har ikke dødd én gang. Iallfall
ikke som jeg kan huske.
Det var bare litt gnomehumor.
Da setter vi i gang.
La oss åpne disse dørene.
Kom igjen.
Åpne!
Åpne skogsdørene!
Takk. Følg meg, alle sammen!
Dere overlever ikke et eventyr om dere ikke kan overleve i skogen.
Blåskogen forbereder elevene på alle farer man kan møte.
Hei.
Hva skjedde med pannen din?
Jeg strøk i riding i morges.
Jeg er visst ikke flink med hester.
Og jeg trenger briller.
Kjøpmann er en bedre og bedre idé.
Hold deg unna Tedros.
Han er min.
Hei.
Kom igjen.
En eng med vakre blomster, men som vi vet fra eventyrene,
kan det pene være dødelig.
Frekke plante.
Det er en bukett du ikke vil fange i et bryllup.
Gnomehumor.
Greit.
Det går bra, Gregor. Den biter deg ikke. Det går bra.
Jeg hater dette stedet.
Raska på! Kom igjen.
Dette er Yubas favorittområde.
Gresskaråkeren.
Harmløs om dagen,
men om natten
er det en grusom skrekkverden der sjelehøstere jakter på deg,
drikker blodet ditt og selger lemmene dine.
Sjelehøstere? Hva er det?
Det er en av dem.
Det er et fugleskremsel.
Og jeg antar at blomster bare er blomster.
Husk, bare ren ondskap kan forkle seg som godhet.
-Jeg må vekk. Slipp meg! -Det er en dårlig idé.
Gregor, stopp!
Du har strøket to ganger!
Gregor!
Gregor, du vet ikke hva de vil gjøre med deg!
-Kom tilbake! -Jeg klarer meg!
Hjelp meg!
Agatha!
Gregor?
Hver skurk har et spesielt talent de kan finpusse til et mektig våpen
for å beseire sin nemesis.
Hva er en nemesis?
Erkefienden din.
Historien din tar ikke slutt før en av dere går under.
Nå skal dere fortrylle meg
med det dere tror er deres unike talent.
Hort, du er først ute.
Jeg har jobbet med varulvkrefter i trolldomstimen. Se på dette.
Greit.
Når jeg trenger en tynn, enhåret varulv, skal jeg ringe deg. Sett deg.
Dot? Jeg håper du kan bedre.
Bare se her.
Er den forgiftet?
Den kan være det.
Det er bedre enn ett hår.
Vi kan jobbe med det.
Sophie.
De virkelig gode kan tilkalle skogens dyr.
-Jeg gjorde det med ekornvennene mine. -Gud, kutt ut.
-Tilkall en klippe og kast deg utfor. -Ta mammaproblemene dine ut over en annen.
Du våger ikke å snakke om moren min.
Du vet ingenting om henne!
Hun gjorde en god jobb med å gjøre deg til en galning.
Jeg forakter deg, din frik.
Og alt du står for.
Det beviser at jeg går på feil skole.
Vil du vekk herfra, prinsesse?
Denne galningens unike talent vil mer enn gjerne
bli kvitt deg permanent.
Dette er herlig.
Pass deg!
Forsiktig, leser, hun nærmer seg.
Bruk talentet ditt.
Jeg vet ikke hva det er!
Ekornevennene dine, Sophie! Tilkall ekornvennene dine!
Hjelp meg! Hjelp!
Ekornene liker deg heller ikke.
Stakkars lille prinsesse.
-Jeg gjør slutt på lidelsene dine. -Hun kommer til å drepe henne!
Nei!
Sophie, du får ikke drepe noen før etter eksamen.
Kall dem tilbake.
Stopp!
Herregud.
Rafal.
Du gjør det fenomenalt.
Sophie.
Unna vei!
Hester!
Du er ok. Det går bra.
Det går bra. Pust.
Det går bra. Du er ok.
Hvem er det? Hvem er Rafal?
Ikke si navnet hans igjen.
-Kun til meg. -Hvem er han, hvordan kjenner han meg?
Han er Skolemesterens bror.
Han var en gang den mektigste på skolen vår.
Det onde har ikke vunnet siden han forsvant.
Men kreftene dine har fanget oppmerksomheten hans.
Jeg vil ikke ha krefter, jeg vil gå på…
Kutt ut sytingen!
Det du nettopp gjorde beviser at det er her du hører hjemme!
Det går ikke på hva vi er.
Det går på hva vi gjør, Sophie.
Gå nå.
Ikke nevn det for noen.
Hvis Rafal besøker deg igjen, gi meg beskjed.
Gå.
Hvis hun er den rette, Rafal…
…skal jeg gjøre alt i min makt for å få henne til deg.
Min elskede.
Nei. Selvsagt hater vi ikke.
Det onde hater.
Det gode elsker.
Det onde angriper.
Det gode beskytter.
Chinen, når kan det gode angripe?
Aldri. Det gode kan kun forsvare seg.
Hvis det gode angriper først, er det ikke lenger godt.
Nettopp.
Hva gjorde dere med ham?
Hva behager?
Gregor strøk tre ganger,
og så forsvant han mens han skrek av smerte.
Hva gjorde dere ham til?
Reglene på denne skolen må følges. Det finnes ingen unntak.
Damer, som jeg sa,
det onde har mange våpen, men vi…
Vi har dyr.
Dyr på land, dyr i vann.
Så, damer, i dag presenterer jeg dere
for ønskefisk, glitrende undervannsvenner,
som forstår oss og våre dypeste ønsker.
Er det fordi de var elever her?
Nå er det nok.
Alle får ikke sin egen historie.
De kan iallfall fortsatt være en del av noe andres lykkelige slutt.
Damer, hvis ønsket deres er sterkt nok, kan det gå i oppfyllelse.
Hvem er først?
Jeg!
Kiko.
Det er Tristan! Han elsker meg.
La meg prøve.
Flytt deg, Kiko. Flytt deg. Kom deg vekk.
Tedros.
Vi ser perfekte ut sammen.
De eviges ball,
hvor mange av dere kanskje får deres første kyss.
Agatha.
Din tur.
Hva som helst?
Hva enn du drømmer om.
Jeg ønsker et hjem. For oss alle.
Hva er det du gjør?
Hva skjer?
-Det holder nå, Agatha. Stopp. -Jeg kan ikke gi slipp!
Trekk tilbake!
Jeg strøk for 100 år siden. Jeg har oppfylt ønsker i 100 år.
Du var den første som ønsket å frigjøre meg,
ønsket meg hjem.
Takk.
Løp! Flykt!
Løp!
Agatha, kom deg vekk derfra.
Reis deg!
Kom deg opp!
Gregor?
Hei, Gregor.
-Nei! Kom deg unna! -Gregor!
Hei, Gregor, jeg vet ikke om jeg kan hjelpe deg.
Men hvis jeg kan, gjør jeg det.
Jeg beskytter deg!
Ikke vær redd, Agatha!
Er du ok?
-Hva har du gjort? Han var vennen min. -Den skulle drepe deg! Jeg reddet deg!
-Din pompøse drittsekk, du drepte ham! -Nei! Tedros reddet deg!
Tilbake til internatet!
Skolen er avlyst for resten av dagen. Du blir med meg. Gå!
Gå!
Jeg er så lei for det, Gregor.
-Agatha… -Stopp!
Er det det du kaller godt?
Å drepe en som er snill
fordi de ikke lever opp til umulige forventninger?
Hva er godt med det?
Agatha, alle har en rolle å spille her. Med tiden vil du forstå.
Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg hører ikke hjemme her.
Hva feiler det deg?
En gang var det gode ekte og sannferdig.
Nå regjerer selvsentrert perfeksjonisme,
men du brukte ønsket ditt på å redde den stakkars jenta.
Husker du da jeg sa at magi følger følelser?
Den sterkeste følelsen er empati.
Lidenskapen du har vist forteller meg at du,
unge dame, er der du hører hjemme.
Du er den første ekte prinsessen denne skolen har sett
på svært lang tid.
-Vi må snakke. -Vi må snakke.
-Ga du brevet til Tedros? -Ja, men noe veldig ille foregår her.
Ja, jeg vet det.
Jeg fikk besøk av verdens ondeste mann i form av en biesverm.
En som heter Rafal.
Det var han jeg så. Vi må vekk herfra nå, kyss eller ikke.
Vent. Hva sa Tedros?
Han sa at vennen din har en helsikes hook.
Å nei. Hva skjedde med øyet ditt?
Spør vennen din.
Slo du ham?
-Aggie, hvorfor? -Jeg var frekk nok til å redde henne.
Møt meg utenfor når du har gjort det du må.
Unnskyld.
Hun kan være temperamentsfull og voldelig, viser det seg.
Sophie, sant?
Ja.
Du skriver fine brev.
Hvordan ellers kunne vi møtes?
De holder oss så adskilte.
Ja, det er best å holde godt og ondt fra hverandre.
Med mindre du er uheldig nok til å være fanget på feil skole.
Hun går ikke på feil skole, men hun skal ikke snakke med prinsene.
-Nei! -Du trenger ikke dra henne… Hva?
Tedros, jeg gjorde ingenting!
Hei.
Hun er ond, Teddy. La dem ta hånd om henne.
Hvor tar dere meg hen?
-Skjebnerommet. -Hva for noe?
Nei! Det jeg gjorde var ikke så ille!
Det er nettopp derfor du er her nede.
Du.
Som Rafal har valgt fremfor alle andre.
Du kan være frelseren skolen vår har ventet på.
Men, nei.
Du kaster bort tiden din på å bli distrahert av tåpelige prinser.
Vær så snill, ikke skad meg.
Du har fått en flott gave, Sophie.
En jeg ikke lar deg sabotere.
Det er på tide…
…at du innrømmer hvilken side du står på.
Rafal vil bare ha en som er virkelig ond.
Det er tydelig at skjønnheten din hindrer deg og andre
fra å akseptere den du er.
Nei!
Hei, kjøtthode. Stopp!
Herregud, hva er det nå?
Du sto der mens en av de store hundene dro Sophie skrikende vekk.
Jeg beseirer det onde. Jeg redder det ikke. Ok?
-Vet du hvem som er ond? -Det er navnet på skolen hennes.
Jeg er god. Det er det jeg skal gjøre.
-Begynn å forstå konseptet. -Jeg skjønner det. Og det er latterlig.
Du vet den stymfaldinen du drepte?
Ja, det var Gregor.
Nei. Det hadde jeg visst.
Men det gjorde du ikke.
Er du sikker?
Spør Dovey. Si meg så hvordan du gjenkjenner det onde når du ser det.
Prøv å tenke selv til en forandring,
så kan du se forbi det sort-hvite skolen lærer deg.
Du blir kanskje overrasket.
Hvorfor skjer dette meg?
Fordi det er din skjebne.
Rafal?
Du kan være mer enn du noen gang har drømt om, Sophie. Tross alt…
Husk alltid hvor spesiell du er.
Du vil endre verden en dag.
Og du er spesiell, Sophie.
Men alle nekter å se det.
Du har vært ærlig, snill og tålmodig, men innrømte de at du er god?
Nei.
Jeg er den eneste du kan stole på. Glem reglene deres.
Gjør som du vil, når du vil.
Hvis de ikke gir deg det som er ditt,
ta det.
Sophie lot seg overbevise av Rafal og bestemte seg for å gjøre hva som helst
for å vinne Tedros og få et kyss.
Mistet noe?
Eller ser du etter noen å slå?
Jeg finner ikke Sophie. Jeg må vite at hun er ok.
Hun går nok ikke glipp av dette.
Det er en stor dag. Begge skolene får tilgang til magien sin.
Du burde vite at noen sier du er en heks.
-Ja, jeg har hørt det før. -Vel…
Jeg tror ikke at du er det.
Jaså?
Så hva er jeg?
Skulle ønske jeg visste det.
Du er ikke som noen jeg har møtt før.
Jeg kan ikke gjøre dette.
Gjøre hva? Falle?
Hold kjeft!
Sett dere, alle sammen!
Da begynner vi.
For å få tilgang til magien deres
må man først låse opp fingergløden.
Når du behersker fingergløden, vil den være uvurderlig.
Jeg gleder meg.
Noen kan forvandle seg selv til dyr når de har magien sin.
Jeg vil bli katt om natten og sove under vedovnen.
Det er nok varmt og godt.
Skal vi?
Ikke vær redde, eviger. De gode føler ingen smerte.
Aldrier…
…dette gjør vondt.
Ok.
På linje!
Nydelig.
Fingergløden hjelper deg å bli klar over kraften som bor i deg.
Takk, ma'am.
Når fingeren gløder,
betyr det at dere kjenner på følelser som er kraftige nok til å trylle.
Jo sterkere følelsene dine er…
…jo sterkere er magien din.
Jeg håper jeg ikke er sen.
Hva er dette for noe?
Dette? Du gjorde meg en tjeneste. Det var på tide med en makeover.
Hvis du kan aktiverer kreftene mine, blir jeg svært takknemlig.
Takk.
Våpenhvile?
Hvem vil ha ansiktsbehandling?
Trekk!
Enten man er god eller ond, skjønnhet er en fulltidsjobb.
KONG ARTHUR
Vi må prate sammen.
Om?
Jeg har kontroll.
Jeg tror ikke det.
Skal jeg få kjærlighetsråd fra ei som pleide å lage slimskulpturer?
Hvorfor oppfører du deg slik?
Fordi jeg er lei av å være patetiske lille Sophie.
Å slåss med en stekepanne er ikke patetisk.
Jeg liker den nye meg.
Ok, hva er det med boken?
Tedros' far valgte sin brud, Guinevere, fordi hun var vakker,
men hun svek ham med Lancelot.
Kong Arthur mistet tronen og døde av kjærlighetssorg.
-Og dette skal handle om dating? -Forstår du det ikke?
Etter det som skjedde med faren,
faller ikke Tedros for noen bare fordi de er sexy.
Vi må bevise for ham at du er god,
foran alle, på en måte som ikke kan benektes.
Greit.
Hva må jeg gjøre?
Hei.
Beklager. Jeg mente ikke å distrahere deg.
Jeg distraheres ikke.
Kanskje jeg gir deg hell.
Ikke vær innbilsk. Det er prinsekodeksen.
Pilen går rett frem om hjertet er rent.
Hva driver du med?
Hjemme gjør jenter alt det gutter gjør.
Det har ikke noe med at du er jente. Aldrier kan ikke skyte.
Dere har ikke et rent hjerte.
Jeg sa at jeg ikke er en aldri.
Vær så god, ikke en aldri.
Hold albuen rett.
Trekk ut, ikke hold for stramt.
Det hjelper hvis du fokuserer på målet.
Så skyter du.
Jeg tvilte aldri.
Vil du henge?
Jeg vet ikke. Med hvem?
Med en prins som vil bli kjent med deg.
Det er din tur.
Forrædere.
Jeg tror jeg må kaste opp.
Hva ser hun i ham?
-Det er en fornærmelse mot oss alle. -Det er ikke riktig. Jeg hater å si det.
Dette er ille.
Hun er min.
Eller vår. Hun er en aldri!
-Det er kvalmende. -Vi burde spise dem.
De har vært sammen i hele dag.
Det er så tragisk.
Du vet at ingen kommer til å se oss sammen.
Det gjør jeg.
At jeg er med en de tror er en aldri, vil skape kaos på skolen.
Jeg overlever.
De vil klikke når jeg tar deg med på ballet.
Hva?
-Teddy, lover du? -Selvsagt.
Hva?
Nei.
Du går ikke med den begredelige kledde hunnulven i stedet for meg.
En av dere, gjør noe.
Skal du noe sted?
Ned i halsen på deg!
Stopp!
Hvorfor underholder vi denne latterlige…
Vær så snill!
Forhold mellom eviger og aldrier er et grovt brudd på reglene.
-Takk. -Ja.
Det onde og det gode hører ikke sammen.
Det er frastøtende.
Får jeg si noe? Jeg velger Camelots neste dronning. Jeg tar ikke lett på det.
Sophie er god. Hun går på feil skole.
Hvorfor tror dere ikke på meg?
Ingenting kommer mellom ekte kjærlighet.
Er ikke det en viktig eventyrregel?
Hvis det er ekte kjærlighet,
ville noe slikt være av stor betydning.
Det er bare én måte å være sikker på.
En Eventyrprøve.
-Hva? Nei. -Sir!
Sir, jeg godtar prøven.
Unnskyld. Hva er en Eventyrprøve?
Dere går inn i Blåskogen fra hver deres kant.
Dere må beseire farene som oppstår og finne hverandre før daggry.
Hjelp er strengt forbudt.
Vi klarer dette. Vi er gode og sterke, vi beskytter hverandre.
-Vi klarer dette. -Hva?
Dette får dem begge drept.
Eventyrprøven begynner…
…ved solnedgang.
Tedros av Camelot.
Sophie av Gavaldon.
En Eventyrprøve skal tas på alvor.
Dødelige farer lurer utenfor skolens porter.
Vil dere fortsatt gjennomføre dette?
Ja.
Helt klart.
Hvis dere ønsker å gi opp,
slipp det røde lommetørkleet på bakken, så blir dere transportert til sikkerhet.
La prøven begynne.
Tedros!
Hallo?
Jeg er her borte!
Jeg er klar til å bli reddet!
Blomster. Pene.
Vi holder oss til det pene.
Hei, små venner.
Vi er alle vakre.
Det er meg.
Hjelp!
Tedros, hjelp!
Tedros!
Tedros, hvor er du?
Ok.
Gresskar er artige.
Tedros, hjelp!
Tedros!
Sophie, kom! Løp!
Sophie!
-Sophie! -Ok.
Når han har reddet deg, kyss ham, så kommer vi oss vekk herfra. Ok? Gå.
-Sophie! -Tedros!
Gudskjelov.
Sophie, ta tak i Excalibur.
Hjelp ham.
Sophie! Kast sverdet mitt til meg!
Sophie, gjør noe!
Hva gjør du her?
Du jukset!
-Du tok med Agatha! -Nei!
Jeg kom på eget initiativ.
-Ja. -Du visste hun ikke ville hjelpe.
-Nei. -Det er urettferdig.
Alle vet at prinsen redder prinsessen.
Jeg endrer ikke verden om jeg er død.
Jeg trodde du var god.
Nei!
Du.
-Du gjorde dette. -Jeg prøvde bare å hjelpe!
Dere hadde vært døde om jeg ikke…
Løgner! Du visste at dette ville skje.
Først stjal du skolen min, og nå stjeler du prinsen min.
Hvordan kan du si det? Jeg er bestevennen din.
En prinsesse kan ikke være venner med en heks.
Hvor har du vært?
De har låst Sophie inne.
Ja, fordi hun brøt reglene. Det gjorde dere begge.
Hvorfor hjalp du henne?
Kunne hun ikke klare det alene?
Jeg trodde du trodde at Sophie er god.
Jeg gjør ikke det.
Jeg tror ikke at noen kun er gode eller onde,
folk er kompliserte, selv om alle later som at de ikke er det.
-Unge dame. Skolens regler må… -Må følges.
Du sier det hele tiden, men reglene dine er meningsløse
om du ikke gjør noe når reell, farlig ondskap er til stede.
Vær så snill. Sophie er mange ting, men jeg vil ikke kalle henne farlig.
Ikke Sophie. Rafal!
Hva sa du nå?
Rafal. Jeg så ham igjen i skogen, men ingen av dere har gjort noe med det.
Igjen? Hva skal det bety?
Har du sett Rafal før? Her?
Ja. I Blodtårnet. Jeg fortalte Skolemesteren om det.
Sophie så ham i klasserommet sitt.
Det gjorde lady Lesso også. Sa hun ikke det?
Lesso.
Jeg burde ha visst det.
Bli med meg. Vi skal komme til bunns i dette.
Kom igjen. Gå.
Sophie?
Agatha ba meg gi deg dette.
Jeg…
Jeg håper du føler deg bedre snart.
"Kjære Sophie, jeg er lei meg for det som skjedde i skogen.
Jeg mente ikke å såre deg.
Men det som foregår her, er mer enn et kyss fra en prins.
Jeg så Rafal i skogen.
Jeg tror det som skjer her er større enn noen aner.
Det er ren ondskap, og vi må holde sammen.
Kun stole på hverandre. Vi er bestevenner.
Vit at uansett hva, er jeg på din side.
All min kjærlighet, Aggie."
Ikke si at du faktisk tror på det.
Det er en løgn.
Den prinsen var ikke god nok for deg uansett.
Er du tilbake?
-Men jeg trodde… -At jeg forlot deg? Aldri.
Selv om alle andre har forrådt deg.
-Aggie har ikke det. -Ikke?
Se selv.
Jeg trodde du trodde at Sophie er god.
Jeg gjør ikke det.
Hun har løyet til deg.
Motarbeidet deg fra begynnelsen.
Hun vil dra deg tilbake til den elendige lille landsbyen.
Jeg skal beskytte deg.
Jeg skal hjelpe deg.
Ikke vær redd.
Tenk på deg selv som en larve som skal forvandles til en sommerfugl.
Snart kommer du til å være vakrere og mektigere enn noensinne.
En dronning denne skolen ikke har sett maken til.
Jeg kan gi deg evner de bare drømmer om.
Du blir ikke bare den vakreste av alle,
men også den mektigste.
Blodmagi, Sophie.
Min elskede,
vil du ta imot
denne gaven?
Det vil jeg.
Du visste at Rafal var her på skolen, og du sa det ikke til noen?
Jeg må ha glemt det bort.
Jeg skjønner! Ondskapen i egen høye person var noe du glemte å nevne.
Jeg er dekanen for Skolen for det onde. Gir det deg et hint om noe?
Ja, det hinter om at ingen vet hva som foregår her.
Stille, leser!
Ellers stryker du meg for å rynke pannen? Hva vil Rafal med Sophie?
At det onde endelig skal vinne.
Det er det.
Er det det du tror? Rafal hjelper ikke det onde med å vinne.
Da han prøvde å drepe Skolemesteren, sin egen bror,
ville han ødelegge begge skolene, slik at han fikk all magi for seg selv.
Tusen takk, skjønnhetslærer.
Hei, jeg var leder for magihistorieavdelingen
lenge før du kom hit, Red.
-Var du? -Ja!
Før dette stedet ble uutholdelig grunt, og jeg ble degradert til forskjønnelse.
Ser det ut som om jeg bryr meg om smil?
Da må vi beskytte Sophie.
Det skal vi, når vi finner henne.
Sophie er savnet.
Og Anemone har rett.
Rafal ødelegger skolen hvis han slår seg sammen med Sophie.
Løgner, bare løgner.
Dette er et triks så det gode vinner igjen.
Det er det ikke.
Hvis broren min er tilbake fra de døde, kan det være at ingen av oss overlever.
Ingen av oss.
Finn Sophie nå. Gjennomsøk skolene.
Ja, selvsagt.
Og Agatha,
gå på ballet.
Sophie kan dukke opp der. Hvis hun gjør det, før henne til meg.
Gå nå.
HEVN
"Levende dukke."
Sophie.
Du er ikke… Herregud.
Hva har Rafal gjort med deg?
Han lærte meg å akseptere den jeg er.
Det var det du ville.
Jeg er en skjønnhet, ikke sant?
Rafals forgiftede øyesten.
Den som er mer talentfull enn alle andre.
Ikke si at du er sjalu.
Leonora av Gavaldon.
Rafal fortalte det.
Leonora, den ensomme leseren som ville være så mye mer.
Han så noe i deg. En ondskap du ikke visste du hadde.
Så han tok deg med hit for å pleie det.
Du prøvde så hardt, men du var ikke ond nok for ham.
Så han snudde ryggen til deg, selv om du elsket ham.
Og du har forsøkt å vise at du duger helt siden da
i håp om å overbevise ham.
Men så kom Sophie.
Hva har han lovet deg?
Og hva har du lovet ham?
Dere er begge så søte som spør.
Sophie…
Herregud.
Jeg var redd du ikke kom, så tenkte jeg: "Agatha gjør som hun vil."
Tedros, har du sett Sophie?
Kan vi snakke om noe annet? Som det som skjedde i skogen?
-Det var… -Etter at jeg finner henne.
Hun skriker til deg, er respektløs, gir deg skylden for alt som er galt,
men du hjelper henne.
Hvorfor fortjener hun å bli reddet?
Hjemme i Gavaldon har jeg alltid blitt kalt en heks.
De fortalte meg hvor stygg jeg er og at de en dag skal brenne meg og mamma.
Og hele landsbyen ler,
bortsett fra Sophie.
Hun har støttet og hjulpet meg siden vi var barn.
Hun er som søsteren min, jeg snur ikke ryggen til familie.
Aldri.
Nei, du har rett.
Ingen burde snu ryggen til familie.
Agatha, du reddet meg, og du fikk meg til å se verden i mer enn svart-hvitt.
Ingen har gjort noe slik for meg før.
Og det fikk meg til å innse at du er min ekte kjærlighet.
-Herregud, du har dårlig timing. -Nei, helt seriøst.
Jeg har tenkt over det, og jeg elsker deg.
Tedros, stopp.
Rafal bruker Sophie for å ødelegge skolene.
Vent, hvem er Rafal?
Sophie, hva har skjedd med deg?
-Herregud. -Ikke bry deg om det.
Det klarner raskt opp.
Prøv å se forbi det, ikke ødelegg kvelden vår.
De eviges ball!
Her er jeg.
Du går med meg.
-Du lovet. -Sophie, vær så snill.
Stille, Aggie. Hovedpersonene snakker.
Jeg er fortsatt din date, sant?
Trekker du løftet tilbake?
Fordi fæle ting skjer
når de gode bryter løftene sine.
Det er ikke noe løfte. Du forrådte meg. Jeg er her med Agatha.
-Nei. -Løgner.
Jeg tror jeg begynner å få taket på dette.
Sophie, stopp!
Uansett hva som har skjedd, kan jeg hjelpe deg.
-Jeg er vennen din. -Nei, Agatha.
Du er min nemesis.
Det betyr at historien vår ikke tar slutt før en av oss er død.
Sophie.
Ha det.
Tedros.
Kom fort.
Betyr dette at ballen er avlyst?
Vi må stoppe henne.
Nei, ingen får skade Sophie.
Se hva hun har gjort.
Hun må drepes før hun dreper oss.
Menn, grip våpnene!
-Vi dreper heksa! -Stopp!
Det onde angriper, det gode forsvarer. Dere kan ikke angripe!
FØRSTE ÅRLIGE ALDRIBALL
Mine kjære aldrier!
Vi har gjester.
-Hvorledes skal vi hilse? -Vi dreper dem!
La dem være!
Sophie. De var bare redde for at du skulle angripe.
Hvorfor skulle vi gjøre det?
Det ville vært en ond ting å gjøre.
La oss vise dem hvor gode vi er.
La oss danse.
Si hallo til gjestene våre.
Her er noen festligheter.
Trekk!
Tedros, det er et triks!
Drep heksa!
Fyr!
Ser man det.
Hvis det onde angriper, og det gode forsvarer,
ser det ut til at det gode har blitt ondt.
Og det onde har blitt godt.
Å, så godt.
Kom deg ut!
Teddy, vi har så mye å snakke om.
Du og din hær prøvde å drepe et rom fullt av uskyldige folk.
Det er ganske ondt.
Ser ut som om noen har tatt styggifisering.
Nei!
Vær så snill.
Du må stoppe dette!
Det er for sent.
De angrep. Nå forsvarer vi oss.
Stopp!
Hvem vil ha varm sjokolade?
Kaller du deg en prins, Teddy?
Nei, hør her. Vent!
Hør på meg!
Kommer, min dronning!
Nei! Tedros!
Det føltes fantastisk. Jeg har hatt lyst til det lenge.
Tedros! Nei!
Hold deg unna, Aggie!
-Dette er min lykkelige slutt. -Er det sånn du endrer verden?
Det er dette du drømte om?
At alt ligger for dine føtter?
Den feilen jeg gjorde var å tro at jeg måtte bytte skole.
Det var bare skolene som måtte byttes om.
Feilen du gjorde var å tro at du trengte noe av dette.
Se hva det har gjort med deg.
Se hva det har gjort med oss.
Sophie, Rafal er fienden.
Vi må beseire ham.
Jeg vil heller beseire min nemesis.
Sophie, ikke!
Nei!
Sophie!
Nå er det én ting til igjen å ta seg av.
Skolemester, hvor er du, gamling?
Nå skal du få svi.
Sophie søkte hevn og så etter
den personen som hadde gjort henne urett.
Eller, det var det hun trodde.
Hva skal det bety?
At historien din akkurat har begynt, Sophie av Gavaldon.
Rafal.
Dette var en test, Sophie.
Alt sammen.
En test for å finne min ekte kjærlighet.
Jeg forstår ikke.
Det var jeg som svarte på ønsket ditt og hentet deg hit.
Seerne fortalte meg om potensialet ditt, jeg ville hjelpe deg med å oppfylle det.
Hvem andre har trodd på deg,
brydd seg om deg,
forsvart deg,
gitt deg alt?
Når du bruker den kraften
og ser fiendene dine falle,
hvordan føles det?
Jeg liker det.
Du var aldri ment for det gode.
Det var ikke jeg heller.
Hvorfor poserte du som Skolemesteren?
Han var broren min.
For århundrer siden fikk vi ansvaret for å passe på Fortelleren i all evighet.
Fordi vårt bånd var sterkere enn våre motsetninger.
Så lenge vi beskyttet hverandre, var vi udødelige og unge.
Godt og ondt i perfekt balanse.
Men tiden…
Tiden skaper misnøye.
Hva skjedde?
Vi kjempet…
…og jeg drepte ham.
Du drepte broren din?
Hvordan kunne du?
På samme måte som du prøvde å drepe din kjære prins.
Fordi det er sånn vi er.
Etter min brors død
tok jeg identiteten hans for å skjule min egentlige hensikt.
Å ødelegge balansen innenfra.
Det skjer ingen feil på Skolen for det gode og det onde.
Men godt har vunnet i 200 år.
Har de det?
Jeg har korrumpert godt.
Belønnet dem for å brenne gamle damer i ovnen,
havfruer har ofret tungene sine,
tvunget kvinner til å danse i glødende sko.
Det gode ble forfengelig.
Idiotisk.
Svakt.
Men du, Sophie.
Du overgikk meg.
Du tvang skolen i kne på noen uker.
Utover godt og ondt.
Du er selve kaoset.
Og sammen er vi ustoppelige.
Agatha!
Tedros?
Hei.
Er du ok?
-Herregud, jeg trodde du var død. -Jeg er ok. Hør på meg.
Jeg må stoppe aldriene en gang for alle.
Nei, Tedros.
Denne krigen mellom skolene er helt feil. Hvis jeg kommer meg til So…
Etter alt hun har gjort? Nei, det går ikke.
Hun blir utnyttet av Skolemesterens bror.
Han ga henne magi hun ikke takler.
-Hun vet ikke hva hun gjør. -Det vet hun.
Jeg når frem til henne.
-Jeg vet det. -Hør på meg.
-Hva? -Hun er borte.
Hun ble til en ravn og fløy til Skolemesteren.
-Hva? -Kampen er her nede.
La henne gå.
Tedros, du sa du var klar til å se verden i mer enn bare svart-hvitt.
Dette er din sjanse. Du må bare stole på meg.
Bli med for å redde Sophie. Sånn redder vi skolen.
Eviger og aldrier.
-Vær så snill. -De bryter gjennom.
Ok. Gå til henne.
Jeg kommer snart. Jeg lover.
Slutter du deg til meg?
Vi trenger bare vårt ektefølte kyss,
det ondes kyss,
for å åpne opp vår kjærlighet
og portene til Aldrimer
der du og jeg skal herske.
Jeg er prinsen din.
Jeg er din ekte kjærlighet.
Jeg har alltid vært det.
Står du ved min side?
Ja.
Og slik fikk det onde sitt ektefølte kyss,
som fordømte begge skolene og alle innenfor dens vegger,
både gode og onde,
til å gå til grunne i smerte.
Nå kunne Rafal regjere med ren ondskap.
Hva har jeg gjort?
Hvorfor må alle dø? Jeg trodde det onde skulle vinne.
De er vennene mine.
De er bare eventyronde.
Vi må gi plass til virkelig ondskap.
Velkommen til Aldrimer, min kjære.
Nei. Jeg ville ikke skade dem. Jeg trodde du sa vi skulle herske.
Og vi skal herske over Aldrimer,
der hver eneste elev, hver professor,
enhver som kunne utfordre oss er døde,
inkludert din nemesis.
HER HVILER AGATHA
Nei, Aggie!
Jeg ville ikke dette!
Det er for sent, Sophie.
Du har drevet alle vekk,
løyet til alle, forrådt alle.
Du er helt alene nå. Det er derfor du er min…
Hold deg unna henne!
Aggie!
Du lever!
-Jeg er så lei for det. -Det går bra. Jeg er her.
Jeg forventet mer av en leser.
Du vet sikkert hva som skjer med de som hindrer kjærlighet.
Kjærlighet? Dette er ikke kjærlighet. Vet du hvorfor det gode alltid vinner?
Fordi vi kjemper for hverandre, og vi bryr oss om hverandre.
Det er det godes kjærlighet.
Det onde kjemper bare for seg selv.
Og det er det fjerneste fra kjærlighet.
Så vakre ord
som ikke har kraft eller betydning lenger.
Nå, hold deg unna bruden min.
Du får henne aldri, ditt monster.
Ikke så lenge jeg lever.
Vel, som du ønsker.
Nei! Ikke Aggie!
Sophie!
Sophie.
Nei!
Dette skjer ikke.
Ikke etter alt dette.
Nei.
Trodde du virkelig det ville være så lett?
På skolen min?
I din fars hender kunne det sverdet ha tilintetgjort meg,
men i hendene til hans tølper av en sønn, er det bare en overdimensjonert smørkniv.
Du tror at dette eventyret
handler om din ekte kjærlighet.
Nei, det handler om min.
Og kraften jeg fikk av det ondes kyss
for å drepe det godes fremtidige konge.
Eller om jentene som stoppet deg.
Så var eventyret ute.
Herregud.
Hei. Herregud.
Herregud. Det går bra.
Hei.
Jeg…
Jeg er så lei meg for alt.
Du er ok.
Du er trygg nå.
Jeg vil ikke være ond.
Nei, du er ikke ond.
Du er et menneske.
Bare jeg har deg.
Vi vil alltid ha hverandre.
Lover du?
Jeg lover.
Jeg elsker deg, Aggie.
Du vil alltid være bestevennen min.
Hei.
Nei.
Nei, kom tilbake.
Jeg elsker deg også.
Herregud.
Hei.
Unnskyld, skader jeg deg?
Herregud.
Gjør aldri det igjen.
La oss dra hjem.
Ja.
La oss dra hjem.
Og så skjedde det at våre helter beseiret den største trusselen
Skolen for det gode og det onde noensinne hadde kjent.
Eventyrverdenen hadde ikke gått til grunne,
men den var endret for alltid.
Det gode og det onde sammen?
Én skole?
Hva nå?
Harmoni, kanskje.
Kanskje til og med vennskap.
Vel…
-Det er ingen hast. -Vi tar det sakte og forsiktig.
-Hei der. -Hjertet mitt tilhører en annen.
Våre to helter fant endelig en vei tilbake til Gavaldon,
ettersom Agathas kyss hadde satt dem fri.
For hva er sannere enn kjærligheten mellom venner?
Det er best at jeg drar.
Men hvis du vil bli her med Tedros, forstår jeg det.
Jeg tar meg av moren din.
Det er en ære.
Takk, Sophie.
Men jeg kan ikke forlate vennen min.
Takk for at du ville endre deg.
Jeg håper vi sees igjen en dag.
Vent!
Begge jentene ble møtt med åpne armer…
…og åpne sinn.
De hadde aldri følt seg så spesielle.
Men noen ting endrer seg aldri.
-Heks! -Brenn, heks!
Med mindre du bruker kraften din for å endre dem.
Og det kan man si er slutten på vår historie.
Men siden Tedros' pil ble skutt gjennom portalen…
Jeg trenger deg, Agatha.
…viste det seg at dette bare var
begynnelsen.
BASERT PÅ BOKEN AV SOMAN CHAINANI
Tekst: Anya Bratberg