To jsou oni!
Připravte se.
Přijíždějí dva noví vězni!
Připravit ke spojení!
Na místa!
Pomalu!
Brána zajištěna!
Vězeň prochází!
No paráda. Další spoluvězeň.
Bez urážky. Vypadáš mile.
Provedeme tě tady, ať se vyznáš.
Tohle je vědro, kde mrznou naše chcanky. A…
Jo, to je vše.
Jak se jmenuješ, holka?
To je Holga. Já jsem Edgin. A ty?
Byl jsem ve spoustě cel, ale nikdy ne se ženskou.
Asi se mi tu bude líbit.
Dám ti radu,
Holga nemá ráda, když ji někdo ruší při jedení brambor.
- Jde o nejlepší část dne. - Sklapni!
Jasně. Jak myslíš.
Jsi stydlivá, co?
Když mě poznáš, není to se mnou tak zlý.
Nebuď taková.
Můžeme si spokojeně…
Asi nebudu řešit prsty a udělám si palčák.
Na koho se snažím udělat dojem?
Ani poklad zlatý, ani božský osud
netrumfly nápoj z vinné révy dosud.
S veselými kumpány popíjíme jen,
tak pojďme nahnout korbel a propít den.
Dost zpívání!
Jasně, Tobiasi.
Sněm o zproštění viny je zítra.
Radši moc nedoufej, Ede.
Co to meleš?
Tentokrát je ve sněmu i Jarnathan. Je árakokra.
Pokud nás někdo osvobodí, je to on.
To se nestane.
Holgo, říkám ti, dnes ten led sekáme naposledy.
Z pověření Panské jednoty
nyní proběhne sněm o zproštění viny
v případu Edgina Darvise a Holgy Kilgore.
Odpykáváte si druhý rok trestu
za zločiny krádeže a švindlířství.
Tento sněm má rozhodnout o vašem omilostnění.
Co řeknete?
Díky, kancléři Andertone i vám, vážení členové sněmu.
Než začnu, všiml jsem si, že chybí kancléř Jarnathan.
Nepočkáme na něj?
Kancléře Jarnathana zdržela bouře. Můžete začít.
Chápu. Jde o to, že…
Počítali jsme s jeho účastí.
Začněte, nebo se vzdejte prohlášení.
Dobrá.
Měl bych začít tím, že vás uvedu do obrazu.
Překvapí vás to, ale nebýval jsem vždy zloděj.
Před lety jsem patřil k Harfeníkům,
síti špionů, která přísahala bojovat s tyranií,
bránit utiskované a nic za to nežádala.
Moje žena Zia to rozhodnutí podporovala, i když znala rizika.
Přes den jsem špehoval žoldáky,
chytal bandity…
Dokonce jsem před spravedlnost dostal Rudé mágy z Thaye.
Na noc jsem se vracel k milující ženě a dceři, Kiře.
Popravdě jsem občas zpochybňoval to,
že za pomoc nic nežádáme.
Manželka ale říkávala,
že nemusí mít vše, stačí, když mají mě.
Tak co Jarnathan?
Je blízko? Klidně můžu počkat.
Vy jste nás neslyšel?
Jasně, ta bouře. Jenže jak znám Jarnathana,
právě on by můj příběh pochopil nejlíp.
Nechci čekat další rok, než se sem vrátím a…
Pokračujte.
Jistě. Jdu na to.
Jako Harfeník si naděláte nepřátele.
Ti nepřátelé někdy touží po pomstě.
Žádný klerik nenapraví zranění způsobené čepelí Rudého mága.
Nebylo možné ji oživit.
Když Zia zemřela, mé odhodlání plnit přísahu zemřelo s ní.
Omlouvám se. Je těžké to znovu prožívat…
když tu není Jarnathan.
Už zase?
Neslyšel to nejdůležitější. Jak mě má soudit? Nezná moji motivaci.
Jsme schopni posoudit váš případ i bez Jarnathana.
- Pokračujte! - Dobře. Kde jsem skončil?
Na noc jsem se vracel k milující ženě a dceři, Kiře.
To už jste říkal. Nezdržujte!
Jistě. Omlouvám se. Hrubý obrys.
Dalších pár měsíců patřilo k mým nejhorším.
A pak jsem potkal Holgu.
Bylo jí mě líto.
No, bylo jí líto mimina.
Holga byla kolegyně z naprostého dna.
Před mnoha lety ji vyobcovali z kmene, protože se zamilovala do cizáka.
Brzy jsme byli jako sourozenci.
Vybudovali jsme si vztah založený na důvěře a respektu.
Neměli jsme peníze ani je neuměli poctivě vydělat.
Rozhodli jsme se dát poctivost stranou a zkusit něco nového.
Je opojné, když si uvědomíte,
že to, co vás dělí od něčeho, co jste vždy chtěli,
může být tenké jako tabulka skla.
Říkáte si, jak jsme to provozovali, když jsme doma měli mladé děvče?
Nenechávali jsme ji doma.
Rychle! Pohyb!
Kira nebyla jediná nová členka. Přibrali jsme Simona, průměrného čaroděje.
A podvodníka jménem Forge, díky kterému jsme mířili ještě výš.
Brzy se z nás stal tým.
Ano, byli jsme zloději, ale já se snažil, abychom měli zásady.
Nikoho jsme nezranili.
Okrádali jsme jen ty, kteří to moc nepocítili.
Vše se ale změnilo, když jsme potkali čarodějku Sofinu.
Skoro nic jsme o ní nevěděli. Jen že chce naši pomoc s vykradením Korrinské tvrze.
To je harfenická pevnost, pokud to nevíte. Jarnathan určitě ano.
Pevnost byla plná nesmírně cenných relikvií od zloduchů
a přístup do trezoru mohli získat jen Harfeníci.
Proto Sofina přišla za námi.
Odmítl jsem. Nechtěl jsem tak klesnout.
Ale pak mi Forge řekl, že mezi tamními relikviemi
je i tabulka zmrtvýchvstání,
která dokáže oživit jednu zesnulou osobu.
I tu, kterou zabila čepel Rudého mága.
Asi víte, kam tím mířím.
- Proč nemůžu jít? - Je to moc nebezpečné, Kir.
Tak to bys neměl jít ani ty.
Máme vše, co potřebujeme.
Ještě ne. Ale tohle bude naposledy.
Věř mi.
Hlavu vzhůru, broučku. Jsme tu hned.
O tabulce jsem jí neřekl. Kdyby to nevyšlo, puklo by jí srdce. No…
Zjevně to nevyšlo.
Těším se na tebe.
Vetřelci!
Tamhle jsou!
My nikoho nezraňujeme.
Drží ji kouzlo Zastav čas! Simone, zlom ho!
Nemůžu, Sofina je moc silná.
Seber tabulku. Postarej se o Kiru.
Máš moje slovo.
Pravdou je, že i kdyby mě sněm odsoudil k dalším dvěma letům
nebo klidně dvaceti,
nepotrestalo by mě to dost za můj nejhorší zločin.
Za okradení vlastní dcery o otce.
Ale vězte, že když mě propustíte,
strávím zbytek svých dní snahou o nápravu této chyby.
Chceš něco dodat?
Dobrý.
Před vyřčením verdiktu vás žádám, vyčkejme, než dorazí…
- Jarnathane! - Omluvte mé zpoždění.
Ani nevíš, jak rád tě vidím.
- Holgo, teď! - Stráže!
Pusťte mě, pane!
Hází brambory!
Jarnathane!
Ta milost byla schválena!
Leť, ptáčku, leť!
Ještě dýchá.
Říkal jsem, že nás dostane ven!
DUNGEONS & DRAGONS ČEST ZLODĚJŮ
Stopy po Kiře?
Dlouho tu nikdo nebyl.
Kam ji asi Forge vzal?
Nemyslím, že opustil Mečové pobřeží. Má rád města.
Jídlo pro vás a ženu?
- Co? Ne. - Já s tímhle?
- S těmi rty? - To je hnus. Jen pití.
Splujeme lodí k Baldurově bráně a pak zamíříme na sever.
Než najdeme Forge, navštívím Marlamina.
Fakt to chceš riskovat?
- Co když s tebou nebude chtít mluvit? - Je fuk, co chce.
- Jasně. - Chci to uzavřít.
Dopisem ti oznámil, že už není tvůj manžel.
Tím se to neuzavřelo?
- To bys nepochopil. - Asi ne. Asi fakt ne.
Je to…
No nekecej.
Forge je lord Neverwinteru.
Jak to ten klaun dokázal?
Dokud má Kiru, je mi to jedno.
No tak. Jdeme.
Díky, kámo. Co mám se rty?
- Nesedí ti k obličeji. - Co? Spoustě lidí se líbí.
Tolik lidí jsem tu nikdy neviděl.
Jsou tu kvůli Hrám nejvyššího slunce.
Táta mě vzal na poslední, než je postavili mimo zákon.
Vyhrál někdo?
Jeden účastník se dostal do finále,
ale pak ho napůl sežrala příšera, takže…
Ne.
Je fajn, že je Forge pořád tak skromný.
- Jak je to dlouho? - Dva roky.
Ne, jak dlouho tu čekáme?
Tati.
Holgo?
Kiro.
- Chyběla jsi mi. - Ahoj, broučku.
- Pojď sem. - Ahoj.
Pořád jsem na tebe myslel.
Tohle jsem vyrobil.
- Co je to? - Palčáky!
Díky.
Jsi v pořádku?
Strýček Forge na mě byl hodný.
„Strýček“ Forge?
Pojďte. Chce vás vidět.
Pořád mám ten řetízek od tebe, Holgo.
Někdy se s ním plížím po hradě.
- Je zvláštní, že tu jste. - Kir, poslouchej.
Chci, abys věděla, že mě moc mrzí, co se stalo.
Riskoval jsem.
Nevyplatilo se to.
Proč vypadáš tak rozzlobeně?
Chováš se, jako by to nebyla tvá chyba.
Tady jsou!
Staří přátelé.
To je ale báječné překvapení. Pojď sem.
Vidím snad nějaké šediny? Vidím. A líbí se mi.
Působí darebácky, ale učeně.
Vypadáš jako… Jako co vypadáš?
Vypadáš jako sečtělý rybář s tajemstvím.
Holgo. Vím, že se nerada objímáš. Ale já to potřebuju. Ano?
Musely to být těžké roky, ale čekal jsem, že tam budete dýl.
No… propustili nás předčasně.
- Dobrý chování. - Jo, přesně.
Chápu.
Tak tedy vítejte. Vítejte zpět.
Je to vařící. Skoro jsem se opařil. Zase.
Kiro, měli bychom si promluvit s kuchaři,
protože takhle horké to být nemusí.
Jo, čaj je horký. A jak ses stal lordem Neverwinteru?
Jasně.
Než jsi šel do vězení, požádal jsi mě, abych se staral o Kiru.
Moc jsem to neřešil.
Ale jednou jsem se jí podíval do očí
a uvědomil si, že musím být lepším člověkem.
Nemohl jsem vrátit poklady, které jsme ukradli,
ale když lord Neverember onemocněl,
využil jsem příležitost a zkusil něco dokázat.
Zaplatily to peníze z Korrinské tvrze.
Ale něco ti řeknu,
sám bych to nedokázal.
A tady ji máme!
Na Sofinu si pamatujete.
- Pořád s ní pracuješ? - Kvůli ní nás sebrali.
To není pravda. Bez ní by nás sebrali všechny.
A od té doby se z ní stala
má nejlepší rádkyně.
Ten čaj je vařící, je mi líto. Málem jsem se opařil.
Sofino.
Mohla bys…
Samozřejmě.
Dobře. Díky.
Nečekal jsem, že tam strčíš prst, takže…
Nechám si ho na později.
No, když nám dáš tabulku, Kira, Holga i já budeme moct vyrazit.
Jistě, kvůli ní ses vrátil.
Ne kvůli mně. Šlo o tabulku bohatství.
Bohatství?
Ne, je to… Je to tabulka zmrtvýchvstání.
Promiň. Co prosím?
Důvod, proč jsem s tou loupeží souhlasil.
Tohle ti řekl? Že mi šlo o další peníze?
Řekl jsem jí pravdu. Má právo ji znát.
Lhal ti, Kiro.
Chtěl jsem… Chtěl jsem ti vrátit matku.
Ede, no tak. Vím, jak toužíš po odpuštění,
ale další lži to nespraví.
Ty hade. Zatraceně dobře víš, co tam hledal.
Pokud šlo o mámu, proč jsi mi to neřekl?
Nechtěl jsem, abys ji ztratila znovu, kdyby to nevyšlo.
Nemůžeš se divit, že ti to děvče nevěří.
Koneckonců
lžeš od chvíle, kdy jsi sem vstoupil, že?
- Vy jste utekli? - Chtěli jsme za tebou, broučku.
Kiro, koukni na mě. Přísahám, že šlo o tabulku zmrtvýchvstání.
Dělal jsem to kvůli mámě, kvůli nám všem. Věř mi.
„Věř mi“ jsi řekl, když jsi mě opustil.
Kiro, ne, počkej!
- Kiro! - Dej jí čas.
Roky k tobě mohla cítit odpor, protože jsi tu nebyl.
A ty jsi měl roky, abys ji proti mně štval.
Ne, to není pravda.
O tobě jsme moc nemluvili.
- Dej mu, co chce. - Tabulku?
Tu asi nevrátím. A když jsme u toho, tak ani tvoji dceru.
Ty parchante!
A teď jste v podlaze!
To je nemilé.
Sofina je vážně mocná kouzelnice.
Nedošlo vám to, když vás uvěznila posledně?
Chtěli jste, aby nás chytili.
Ne, chtěl jsem, aby chytili vás a Simona, ale on nějak zdrhnul.
Tolik společných let, a podrazíš nás kvůli té čarodějnici?
Nikdy nevěř podvodníkovi.
Krom jedné věci.
Kira je šťastná a je o ni dobře postaráno.
Zamiloval jsem si ji jako vlastní.
Nelákalo mě být otcem, ale pak jsem se jím stal.
Když k vám někdo vzhlíží
a nechá se měnit k vašemu obrazu…
Jako bych byl bůh!
Počkat, jsem bůh a ještě lord. Fakt se mi daří!
Blackwoode?
Mohl bys je vrátit do vězení? A nezapomeň vybrat odměnu.
No, už musím jít.
Čekám dva nejbohatší muže z Baldurovy brány a Hlubiny,
se kterými probereme obnovené Hry nejvyššího slunce!
To je něco, že jo?
Fakt jsem vás oba rád viděl.
Holga!
Oba je zabij.
- Musíme ji odsud dostat. - Dostaneme.
Ale nejdřív si musíme zachránit kůži.
- Víš, co dělat, že jo? - Vím, že ty nevíš.
Na kolena.
Roztomilá čepel.
Ukul ji Ghelryn Sokobijec?
Jak to víš?
Zdobení na toporu.
Co vyvážení? Dá se s ní krýt?
Je to temná ocel.
- Nádhera. - Skloňte hlavy.
Počkej!
Čím ji čistíš?
Přijdeš o hlavu.
Fakt tě teď trápí tohle?
Pokud ti to nevadí.
Svařený lněný olej. Jednou měsíčně.
Měl bys to dělat každý týden. Trochu ti rezaví.
- Tak jo, sekej. - Sekej, do toho.
Chyťte ji!
Zastavte ji!
A teď je máme!
- Než odejdeme z města… - Svařený lněný olej, jasně.
Ťuk, ťuk.
Chtěl jsem se ujistit, že jsi v pořádku.
Věděla jsem, že ho jednou zas uvidím.
Doufala jsem, že to bude jiné.
Víš, musíš pochopit,
že když ztratil tvoji matku,
tak ztratil i sebe.
Proč lhal o té tabulce?
Možná se styděl přiznat, čeho se vzdal kvůli tak málu.
Měla bych si s ním promluvit.
Co?
No, je pryč, drahoušku. Je pryč.
Dal jsem mu tabulku bohatství a…
on odešel.
I Holga?
Je mi to líto.
Chci, abys věděla, že i když tu pro tebe není,
já tu pro tebe budu vždy.
Já vím.
To, že ve mně vidíš dobro,
mi dodává naději, že tam možná nějaké je.
Můžeme jí do komnaty střelit šíp se vzkazem.
- Co když ji zasáhne? - Musíme to risknout.
Že zabijeme moji dceru šípem?
Tak to ne.
I kdyby ten vzkaz dostala, nepřišla by. Bere…
Forge jako otce.
Musíme se do toho hradu dostat a unést ji.
To je šílený, Ede. Never je hlídanější než Korrinská tvrz. A ten příběh znáš.
Budeme potřebovat tým.
Tým? Kdo nám asi pomůže? Nemáme čím platit.
Jo, ale Forge ano.
Na Hry nejvyššího slunce si vsadí největší boháči.
- V tom trezoru bude jmění. - Jo.
Nemluvě o tabulce.
A Kira pak zjistí, že…
Jsme ji opustili ze správného důvodu.
Tak bych to nepodal, ale… jo. Jo.
Koho vezmeme do týmu?
Možná je Simon pořád v Trojkanci?
Simon je příšerný čaroděj.
Neviděli jsme ho dva roky, určitě se zlepšil.
Tenhle trik vám nikdo neosvětlí.
Co tohle? Máte rádi vůni čerstvě posečené trávy?
Cítíte? Čerstvě posečená tráva.
Tohle zvládne i pětiletý děcko.
A zvládne i tohle?
Nuda.
Nezlepšil se.
Nejde o to, co dělá na jevišti.
Je těžké se takhle trochu rozostřit.
Silně se rozostřit zvládne každý, ale jen trošku, to je ta pravá magie.
Je to…
Okrádá nás!
To ne. Jde o součást představení.
Lže!
Na něj!
Štít!
To nebyl Štít.
To představení se mi nelíbí.
Seš mrtvej!
- Simone? - Holgo!
- Budeš mít přídavek? - Dostaňte mě pryč.
Mohl jsem vás před Forgem varovat.
Sofina se mě před trezorem pokusila zabít a on jen přihlížel.
Říká se, že způsobila Neveremberovu nemoc,
aby měl Forge šanci. Její magie je na mnohem vyšší úrovni.
Nepodceňuj se. Viděli jsme tvé představení.
Jo, sejmeš ji vůní čerstvě posečený trávy.
Vtipné.
Nedivím se, že chcete zachránit Kiru,
líbí se mi myšlenka, že svrhneme Forge, ale vykradení hradu Never je riskantní.
Okrádání publika není?
- Jak málo máš peněz? - Zoufale málo.
Chtěl jsem přespat v divadle.
- Ale to se nezdá rozumné. - Takže?
Víme alespoň, jaká mystická magie ten trezor chrání?
- To zjistíme! - Jak?
Proplížíš se kolem stráží?
Já? Ne. Možná druid, měňavec.
Může tam proniknout nepozorovaně jako…
- Třeba myš. - Nebo jelen.
Jasně, jelen! Splyne s ostatními jeleny na hradě.
Nepopichuj mě.
Kde najdeme druida?
Znám jednu druidku. Doric.
Je vážně výjimečná.
To zní dost romanticky.
Jo. Z mojí strany i bylo.
Ona ale můj nedostatek sebevědomí považovala za neatraktivní.
Máš i lepší vlastnosti.
Díky.
Jménem Forge Fitzwilliama
je vězeňkyně odsouzena k smrti roztrháním
za zločin pomluvy proti našemu vůdci.
Smaragdová enkláva nikdy neustoupí!
Spravedlnost nelze zabít!
Na můj povel.
- Ta Doric je radikální. - Připravit.
Ne, to není Doric.
Pohyb! Zabijte ji!
Pohyb!
To je ona.
- Co že to je? - Medvýr.
- Jak vysoko ještě? - Už jsme tam.
- Ani hnout! - Počkej! To jsem já!
- Simon. - Jaký Simon?
Au.
Simon Aumar.
Čaroděj.
Dvořil jsem se ti.
Říkala jsi, že je ti ze mě smutno. Ne z mých činů, prostě ze mě.
- Jo. - Jo.
Co tady děláš?
- Potřebujeme jelena. - Jelena ne.
Svrhneme Forge Fitzwilliama.
Jak ses sem dostala?
Narodila jsem se lidem, kteří nechtěli malého tieflinga.
Přijali mě lesní elfové. Se Smaragdovou enklávou je chráním.
Další důvod se přidat.
Jen ty se do hradu dostaneš nepozorovaně.
Řekneš nám, co nás čeká.
Asi chápete, že lidem nevěřím.
Často jste nenávistní a sobečtí.
A ty jsi trochu zlá.
Pokud to pomůže, jsem půlčlověk.
- Hlavně jsi mizerný čaroděj. - Ne, Simon… Je mocný čaroděj!
Je potomkem Elminstera Aumara.
Uspět je možné jen v případě, když budeme v úspěch věřit.
- On nevěří. - Jo, na tom něco je.
Hele, Simon sice není chytrý jako já ani silný jako Holga,
ale když jde do tuhýho, zabere.
- Proto jsem ho vybral. - A jiné čaroděje neznáš.
Holgo, nepomáháš.
A ty přispíváš jak?
Já? Jsem plánovač. Chápeš?
Spřádám plány.
Plán už jsi vytvořil, jakou hodnotu máš teď?
Když ten plán selže… současný plán… přijdu s novým.
Tvoříš selhávající plány?
- Ne. - Hraje na loutnu.
Holgo, to nehraje roli. Věř mi, jsem nepostradatelný.
No…
Žádný z našich plánů na svrhnutí Forge nevyšel.
Zpochybnili jsme jeho způsob získání moci, tak nás prohlásil za nepřátele.
Začal ničit naše domovy
a popravovat naše lidi.
Pokud ho brzy nezastavíme,
nebudeme mít co bránit.
Nedělám to pro peníze.
Dělám to kvůli těm, kteří mě přijali, když mi bylo zle.
Takže si necháme tvůj podíl.
Cítím tvou nedočkavost.
Szassi Tame.
Vždy jsi byla mojí nejspolehlivější učednicí.
Sejmi si kápi. Přede mnou ty symboly skrývat nemusíš.
Raději bych stažení zaživa, než abych strávila další hodinu s Forgem.
Je to nesnesitelný chlap.
Ale bez jeho „šarmu“ bychom se takhle daleko nedostali.
Živí tento svět špiní už dost dlouho.
Hledej útěchu ve vědomí, že tvá práce je téměř hotová.
Tady jsi!
A bez kápě, jak vidím.
Možná si ji radši nasaď.
Víš, vy Rudí mágové z Thaye
nejste mimo Thay tak oblíbení, jak byste měli být.
A brzy budete ještě méně oblíbení.
Ale já ti samozřejmě nebudu říkat, co máš dělat.
Dorazili Caldwell a Piradost. Chtěl jsem je…
Hrůza, že? Musím s těmi židlemi něco udělat.
Jsou…
Uvidíte, že jsme přijali veškerá myslitelná opatření
k ochraně jmění, jež můžete, ale nemusíte vsadit během Her nejvyššího slunce.
V každém křídle hradu máme nové padací mříže.
Při vyhlášení poplachu se nikdo nedostane dovnitř ani ven.
A pak tu máme
samotný trezor.
Moje rádkyně, Sofina, vám poskytne veškeré informace.
Chrání ho Mordenkainenova mystická pečeť.
No…
Možná ne úplně veškeré informace, ale… Řekněme, že jde o skutečně mocné kouzlo.
Mohu se zeptat, co vás vedlo k obnovení her?
Lord Neverember je považoval za brutální.
Jsem jiný člověk než lord Neverember.
Já preferuji dobrý zdravotní stav, on zase stav vegetativní.
Jste příšerný.
Černý humor.
Pravdou je, že hry toto město sbližují jako nic jiného.
A rolí vlády není upírat lidem, po čem touží.
Ani upírat vám boháčům právo na nich vydělat.
Kdo se chce občerstvit?
Ticho.
Je mezi námi měňavec.
Hej!
Stůj!
Nemůžu ji chytit!
Takže se fakt změnila v jelena.
Byla to laň.
- Tou Sofinou jsi si jistá? - Viděla jsem značky.
Proto jsem nezlomil její Zastav čas.
A Forge to věděl. Má moji dceru a Rudého mága.
Trezor chrání nějaká „Morte kamenná mystická pečeť“.
Mordenkainenova?
- Jo, to je ono. - Smůla.
Co?
Mordenkainenovu pečeť nepřekonáme.
- Je neproniknutelná. - Neotevřeš trezor magií?
A je to tady.
Fakt mě štve, jak si všichni myslí, že magie všechno vyřeší.
Magie má omezení. Tohle není pohádka.
- Tohle je skutečný svět. - Nelze ho otevřít?
Leda bych byl jeden z nejmocnějších čarodějů světa, takže ne.
Nebo s přilbou disjunkce.
S čím?
Je to přilba, která ruší kouzla v okolí. Ale to je fuk.
Zmizela už dávno. Máme smůlu.
No tak.
Kde je problém? Tu přilbu najdeme.
I kdybychom ji našli, musel bych se na ni naladit, což neumím.
Ale umíš. Já vím, že ano.
- Tvoje tvrzení z toho pravdu neudělá. - Ale tvoje ano.
- To nemůžu. - Můžeš.
- Neřeknu to. - Řekni.
- Ne! - Fajn.
Zůstane to mezi námi? Nechci nabourat morálku.
Jakou morálku?
- Holga ví, kde ta přilba je. - Fakt?
Můj kmen o ni bojoval s Kultem draka na Velkých blatech.
Můžeme se zeptat, kde je.
To už je sto let, všichni jsou mrtví.
No a? Zeptej se magií.
Zrovna měl proslov, jak magie vše nevyřeší.
Tohle vlastně dokážu.
Můžeš oživit mrtvé?
Nemůžu je oživit,
ale mám talisman, který mi dovolí jim klást otázky,
a oni pak zas umřou.
- Fuj. - Jo, je to děsivý.
Je to úžasný.
Jdeme na Velká blata. Simone, díky za pití.
Co? Ne…
Zaplať magií.
Ten měňavec jistě patří k bývalým Forgeovým druhům.
Nespřádá Forge plány proti nám?
Dokud z toho profituje, nebude se Szassi Tamovi plést do cesty.
Dopadnu ty zloděje.
Než půjdeš, ti muži za námi je nechali utéct.
Rozumím.
Je to Thayan!
Hele, Ede.
Koukej, kde jsme.
Marlamin? Vážně?
Proč si to děláš?
Jen si tam vyzvednu pár věcí.
Natřel okenice.
Pěkný.
Holgo!
Ahoj, Marlamine.
- To je Marlamin? - Jo.
Při prvním setkání jsme byli všichni trochu překvapení.
Myslel jsem, že jsi měla delší trest.
Zdrhla jsem.
Stará dobrá Holga.
Co pořád děláš?
Jako obvykle.
Starám se o zahradu. Píšu knihu.
Vidím, že máš pořád tu hůl ode mě.
Jo. Mám.
Klidně si ji vezmi, jestli chceš.
- Gwinn na toulání není. - Gwinn?
- Jsi doma, zlato? - Tady.
Cestou jsem rozmáčkla pár ropušáků…
Ahoj.
- Kdo je to? - Gwinn, to je Holga.
Dost jsem o tobě slyšela.
Potřásla bych ti rukou, ale…
Je mi potěšením.
Jak dlouho budeš ve městě?
Jen projíždím.
Promluvíme si s mrtvolami jižně od Nesmé.
Super, jo.
Půjdu se umýt. Co bude k jídlu?
Nasolil jsem husu a nasbíral bobule.
Těšilo mě.
- Jak dlouho už… - Asi rok.
Jsi s ní šťastný?
Šťastnější než se mnou?
Řeknu to takhle: vydělává si poctivě.
Nepije do němoty.
V noci kvůli ní nepláču
a nepřemýšlím, kde je.
Trápila jsem se. Vyhnali mě z kmene, protože jsem byla s tebou.
Já se nám snažil vytvořit domov, abys na to zapomněla.
Ale to jsi nezvládla.
Gwinn se zdá milá.
Zasloužíš si to.
Díky.
Když jsi odešla, přišel jsem o rodinu.
Měl jsem štěstí, že jsem si našel jinou.
A tobě nepřeju nic menšího.
Moje drahá Ho-Ho.
Svrhneme Forge.
Ukážu Marlaminovi i kmenu Losa, že byli hloupí, když mě zavrhli.
Ani poklad zlatý, ani božský osud
netrumfly nápoj z vinné révy dosud.
S veselými kumpány popíjíme jen,
tak pojďme nahnout korbel a propít den.
- Na zdraví, pojďme se napít! - Na zdraví, pojďme se napít!
- Dřina nám přece neuteče. - Dřina nám přece neuteče.
- Jak pošetilý je chlapík, - Jak pošetilý je chlapík,
- co místo hýření se jen vleče. - co místo hýření se jen vleče.
- Na zdraví, pojďme se napít! - Na zdraví, pojďme se napít!
- Dřina nám přece neuteče. - Dřina nám přece neuteče.
- Jak pošetilý je chlapík, - Jak pošetilý je chlapík,
- co místo hýření se jen vleče. - co místo hýření se jen vleče.
Padla tu spousta mých předků.
Vždy jsem si představovala, že budu taky pohřbena v posvátné půdě.
Jo.
Má někdo lopatu?
Tak jo, Simone, jak to funguje?
Přečtu zaříkání z klerického talismanu.
Někde tu bude. Tady!
Tak jo. Jakmile mrtvý ožije, můžeme mu položit pět otázek,
on pak znovu zemře a oživit už nepůjde.
Proč pět otázek?
- Prostě to tak funguje. - Zdá se to svévolné.
- Můžeme pokročit? - Jasně, ano.
Nádhera.
Asi to špatně vyslovuju.
Vůbec jsem se nelekl.
Jdeme na to.
Zemřel jsi v bitvě na Velkých blatech?
- Ano. - Skvělé!
Tedy pro tebe ne. Upřímnou soustrast.
- Ještě čtyři otázky, že? - Ano.
Tebe jsem se neptal.
- Počítalo se to jako otázka? - Ano.
Sakra.
- Odpovídej, jen když se zeptám, ano? - Ano.
Proč ses zeptal, jestli ano?
Nezeptal.
Nádhera. Kde je lopata?
Tokeu Horgathe.
Viděl jsi během bitvy přilbu disjunkce?
Měl ji v držení můj náčelník, Stanhard Grimwulf.
Dobře, fajn.
A co s ní Stanhard Grimwulf udělal?
Když kultisté přešli hřeben, věděli jsme, že máme přesilu.
Ale naše převaha byla proti draku Rakorovi k ničemu.
Horgathe!
Vezmi si ji a utíkej.
Rakor ji nesmí získat.
Rozumím, pane. Žádný strach.
Na víc si nevzpomínám.
No…
Díky za pomoc. Jdeme najít hrob Stanharda Grimwulfa.
Moment!
Nepoložíš mu zbývající tři otázky?
Na co se ho mám ptát? Řekl, co věděl.
Nemůžeš ho tu takhle nechat. Koukni na něj.
Tak jo.
Oblíbené jídlo?
Oves. Ne, ječmen!
Ach jo.
Máš rád kočky?
Ani ne.
Dobře.
- Kolik je dva plus dva? - Matika mi nejde.
- Necítíš se líp? - Ne.
K nejobtížnějším rozhodnutím vůdce často patří rozkaz se stáhnout.
Já ten rozkaz vydal.
Nařídil jsem pánovi boje, aby přilbu předal
nejrychlejšímu jezdci, Venu Salafinovi.
Když se dostaneme přes hřeben…
Už zase.
Bylo to ráno před bitvou.
Vyšel jsem z lázně a uklouzl na kameni.
A pak jsi šel do boje?
Ne. Umřel jsem. Při pádu.
Stanhard Grimwulf řekl, že přilbu dal Venu Salafinovi. To jsi ty, ne?
Jsem Sven Salafin. Ven je můj bratr.
Tohle je noční můra.
Je Ven v pořádku?
Když jsem prchal z bojiště, ranili mě a přišel jsem o koně.
O sebe jsem se nestaral.
Musel jsem zachránit přilbu.
Byl to Thayan. Měl znak Szasse Tama.
Čekal jsem smrtící úder.
Ten ale nepřišel.
Byl laskavý.
Řekl mi, že se jmenuje Xenk Yendar.
Že uprchl od Szasse Tama a žije v exilu.
Když jsem umíral, slíbil, že se o přilbu postará.
Z nějakého důvodu jsem mu věřil.
To je asi vtip. Laskavý Thayan?
Říkám pravdu.
Říkáš blbosti. Ten Thayan lhal, zemřel jsi zbytečně.
Přilba nebude. Do trezoru se dostaneme jinak.
Ne, o Xenkovi jsem slyšela. Je paladin. Pomohl Enklávě porazit kleriky Talosu.
Taky to jméno znám. Podle strýce odrazil beholdera jen naostřenou dýní.
- Naostřenou dýní? - Něčím ostrým.
Thayané jsou vrazi. Konec příběhu.
Co?
- Taky jsem o něm slyšela. - Ne.
S bratrancem bojoval v Anaurochu. Prý je to dobrý muž.
Tak si ho najděte a navzájem si zapleťte vlasy.
Já to zkusím jinak.
- Co má za problém? - Zkušenost s Thayany.
Vím, jak se cítíš. Ale dochází nám čas.
Zradil bych Ziu.
Ne, nezradil. Děláš to, abys zachránil ji a Kiru.
Hele, jestli bude Xenk kretén, rozseknu ho vejpůl.
- To je milé. - Co můžeme ztratit?
Ví někdo, kde ten Xenk je?
Prý pracoval s Harfeníky v Mornbrynově štítu.
Paráda! Harfeníci.
Co má za problém s Harfeníky?
Má zkušenost i s nimi.
Tak jo, jdeme.
Promiňte?
Já pořád žiju.
Jasně.
Jaká je tvá oblíbená kniha?
Těžko si vybrat jednu.
- Pět otázek, že? - Jo.
- Dobře. - Pokud jde o historická díla,
asi Rukověť Lykanta Szara.
To byla teprve čtvrtá otázka.
Haló?
Do prdele.
Teď!
Potřebujeme další!
Žije!
Díky!
- Je zajímavý. - Znám zajímavější.
- Ede, promluv s ním. - Ty s ním promluv.
Taky jsem tahal kočky z ryb.
Jsi Xenk?
Na tu otázku odpovídám raději, když vím, kdo se ptá.
Jsem Holga Kilgore.
Tohle je Simon, Edgin a Doric.
- Co vás přivádí do Mornbrynova štítu? - Ty.
Hledáme přilbu dysfunkce.
Disjunkce.
Při ochraně té přilby padlo dost lidí. Nechci snížit jejich oběť.
Jenklí.
Jenklí i vám, dobrý muži.
Jsi znám jako ctnostný a čestný muž,
věz, že naše důvody k hledání přilby jsou vznešené.
Jo, někoho obereme.
Holgo!
Ne jen tak někoho. Forge Fitzwilliama. A Rudého mága z Thaye, jeho spojence.
Pojďte se mnou.
Co je tohle za místo?
Harfenická svatyně.
Ale to tvůj přítel Edgin jistě ví.
- Jak víš, že jsem byl Harfeník? - Možná ses zřekl přísahy,
ale přísaha se nezřekla tebe.
Ten výrok je sice symetrický, ale pořád je to nesmysl.
Proč chcete okrást Fitzwilliama?
Edginovi ukradl dceru a nám spoustu pokladů.
- A tabulku zmrtvýchvstání. - Nemusí vědět všechno.
Jen jsem…
Jinak řečeno, Forge je fakt zkurvysyn.
Takže z toho viníš jeho matku?
Co?
Ne, to se jen tak říká.
Chápu.
Nevyznám se v hovorové mluvě.
S tebou asi nebude moc zábava.
Pokud se Fitzwilliam spolčil s Rudým mágem, nepůjde jen o politiku.
Před více než stoletím nekromant Szass Tam patřil k zulkirům, kteří vládli Thayanům.
Super, dějepis.
Tamův hlad po moci byl neutišitelný.
V předvečer slunovratu
se obyvatelé hlavního města shromáždili k oslavě.
Aniž by to věděli oni či ostatní vládci,
měl Tam vlastní plán.
Chystal nesvatý převrat.
Vypustil Vábivou smrt,
kouzlo, které pozře duši všech, kdo na něj pohlédnou,
a učiní z nich jeho otroky.
S pomocí svých Rudých mágů si Szass Tam stvořil armádu nemrtvých,
která mu umožnila si podrobit celý národ.
Szassova moc nesahá za hranice Thaye.
Předpokládám, že Rudí mágové neustanou, dokud svým zlem nezamoří celý Faerún.
Skončil jsi? Víme, že Rudí mágové jsou zlí.
A Forge to ví taky.
Nevíme ale, o co jim šlo, když mu pomohli k moci.
Asi máme společného nepřítele.
Když nám dáš tu přilbu, svrhneme Forge. Lord bez peněz se neudrží.
Rudí mágové přijdou o loutku.
A co se stane s ukradeným bohatstvím?
Záleží na tom?
Nebudu se podílet na nezákonném použití kradené kořisti.
Tak fajn. Rozdělíme ho mezi lidi ve městě.
- Přísahej. - Cože?
Polož ruku na harfenickou pečeť a přísahej, že získané bohatství
rozdělíš obyvatelům Neverwinteru.
Jasně, fajn.
Do toho, Ede.
Slib, že Forgeovy peníze dáš lidu.
Slibuju, že…
Forgeovy peníze dám lidu Neverwinteru.
Tohle si nech.
Sice svým slovům ještě nevěříš, ale já ano.
Jo. Tak to se máš. Simone, vezmi to.
Tak kde je ta přilba?
- V hlubinách Temné říše. - V Temné říši?
Nechtěl jsi ji chránit? Proč je tam?
Protože by tam nešel nikdo, kdo si cení života.
- To zní fajn. - Naopak.
Já vím. Byla to ironie.
Ironie je ostří, které zraňuje toho, kdo se jím ohání.
Jo? Fakt si to myslíš, Xenku?
Vstup je východně od Mečových hor
ve hvozdu Kamenné zahrady, odkud lze sestoupit k ruinám Dolblunde.
Pokud se můžu ptát, co tě vedlo k zavržení Harfeníků?
Harfenictví mi zabilo ženu.
To je mi líto.
Byl útočník potrestán?
Myslíš Thayany?
Ne.
Všichni Thayané nejsou špatní.
Když Szass Tam převzal moc, byl jsem ještě kluk.
Zblízka jsem viděl hrůzy toho kouzla.
Z ctnostných mužů se stala monstra.
Během okamžiku měli vymazanou mysl.
Rodiče se vrhali na vlastní děti.
Vyvázl jsem živý.
Ale navždy mě to změnilo.
Oba jsme ztratili kousek sebe.
Zásadní je, co uděláme s tím, co zbylo.
Řekl jsem, co udělám. Vletím do hradu a získám zpátky rodinu.
A ta tabulka?
- Chceš vzkřísit svoji ženu. - Jo.
Dobrá.
Jen uvaž, že sféra, kterou zveme „život“, je jednou z mnoha.
Když svoji lásku vtáhneš zpět do staré, připravíš ji o tu novou.
Mohl by vedle něj jet někdo jiný?
Následujte mne k ústí.
K ústí?
Temná říše má mnoho vstupů.
Tenhle patří k méně nápadným.
Půjdu poslední.
Je to den cesty. Volil jsem stezku, jež se vyhýbá obyvatelům.
Držte se při sobě a buďte tiše.
Ať jste slyšeli cokoli, je to jen zlomek skutečných nebezpečí.
Kdyby byla cesta příliš nezřetelná, můžete mne vzít za ruku, povedu vás.
Řeknu ti, že já ho za ruku nevezmu.
Měj se na pozoru, nevěřím mu.
I když nám pomáhá?
Má v rukávu nějaký trik.
V rukávu mám jen ruku.
- Jak to mohl slyšet? - Slyšel jsem i toto.
Nesnáším tě.
Cesta k ruinám je zde.
Ani hnout!
Rochnoni.
Rozumhlti. Malí, ale drsní.
Omráčí cíl, pozřou jeho mozek a převezmou kontrolu nad tělem.
- Co budeme dělat? - Mlčet.
Přitahuje je duševní energie.
Čím inteligentnější oběť, tím větší šance, že zaútočí.
To mě trochu uráží.
Tamhle je. Visuté město Dolblunde.
Přilba je na opačné straně průrvy.
Ale vězte, že most je chráněn prastarou gnómskou pastí.
Existuje přesný postup, jak ten mechanismus nespustit.
- Jaký postup? - Je prostý.
Počínaje středem šlapejte jen na liché bloky.
Ovšem s výjimkou každého pátého kroku, to musíte ukročit stranou.
Nezáleží, zda vpravo či vlevo,
dokud vůdce a poslední zůstanou ekvidistantní.
A pak se pokračuje stejně. Pouze liché bloky.
Ovšem v polovině přecházíme na sudé bloky.
Stejný postup, tentokrát je ale stranou každý čtvrtý krok, až dosáhneme…
Možná jsem…
na ten most šlápl.
Neuvědomil jsem si, kde začíná.
Takže… Omlouvám se.
Není zrovna v dobrém stavu.
Nemůžeš nás přenést magicky?
Na telekinezi je to daleko.
Mám u sebe lano.
Můžu ho přivázat k sekeře.
Přehodím ji, zasekne se do kamene.
- Víš, že jsou kameny tvrdé? - Sklapni.
Odkud to máš?
Co? Marlaminovu hůl?
Štípla jsem ji čaroději v Šedých hřebenech.
To není hůl.
To je dvojcestná berla.
- Co? - Má dosah asi 500 yardů.
Sledujte.
Odsud.
Tam.
Funguje to!
Vidíte?
Most ani není potřeba!
Vedl jsem si dobře.
To se povedlo.
Předávám ti ji. Chraň ji vlastním životem.
Budu.
Podrž ji.
Je tu zlo.
Jsou to…
Thayanští zabijáci.
Zestárl jsi, Yendare. Poděkuj své špinavé smrtelnické krvi.
Zato ty jsi od posledně ze své ohavnosti nic neztratil, Dralasi.
Pak zařídím, aby toto bylo setkání poslední.
Postarám se o ně.
Jsem ráda, že je na naší straně.
Musíme utéct.
Proč? Pobil jsi je.
Není tak snadné zabít něco, co je už mrtvé.
Připraven na odvetu, Yendare?
Rychle!
To je ale vypasenej drak.
To je Themberchaud. Našel si nové doupě.
To poslední sežral?
Mám tě!
Slepá ulička!
Simone! Tam nahoru!
Díky.
Ty bys pro mě udělal totéž.
Jo.
Ten parchant se nevzdává!
Rychle! Uvízl!
A my taky.
Utopíme se!
- Tak nás odportáluj! - Portálovat můžu jen tam, kam vidím!
Chceš z té zdi na tamtu zeď?
Ta voda je slaná.
Simone, pamatuješ svůj trik v Trojkanci?
Posekaná tráva?
Ne, ten hořící prst.
- Jo, proč? - Holgo, prašti ho!
Chceš ho naštvat ještě víc?
Až řeknu, všichni se potopíte.
To bude signál pro tebe, Simone, jasný?
Na co čumíš?
Probudil se v tobě Harfeník.
Do toho, Holgo!
Znovu!
Teď!
Tady vás opustím.
Přeji vám na vaší cestě hodně štěstí.
- Ty nejdeš? - Kéž bych mohl.
Ale tohle je vaše výprava.
Poskytl jsem vám nástroje, použít je musíte vy.
Nemůžeš je použít za nás?
Jsi mnohem lepší v boji, strategii i…
V podstatě ve všem, až na mluvení.
Mluvit se s tebou nedá.
Když má víra slábne a pochyby rostou, připomenu si Zásady starověku…
Tak jo. Měj se hezky.
Odchází.
Prostě jen tak jde.
Hrozně přímo.
Tak počkat. Blíží se ke kameni.
Obejde ho?
Ne.
Přímo přes něj.
Co si tam mumláš?
Chystám se naladit.
Když se s ní nespojím, bude k ničemu.
Po všem, čím jsme prošli, je to velký tlak.
Jo, já vím.
Máš v rukách náš osud.
No tak.
Tady je, velký Simon Aumar.
Čaroděj z kouzelnického rodu.
Kdo jsi?
Ty mě neznáš?
Taky jsem Aumar.
Jsi můj prapradědeček.
Pěkná přilba.
Proč myslíš, že jsi jí hoden?
Protože si věřím?
To se mě ptáš?
Ne. Jsem si jistý.
Jsem velký čaroděj.
Skutečně?
Magie je velice zvláštní.
Vybírá si, kdo jí bude vládnout.
A netoleruje hlupáky.
Proč mi to říkáš?
Myslím, že to víš,
Simone.
Naladil ses na ni?
Jsi v pořádku?
Pomůžu ti.
Co se stalo?
- S někým jsem mluvil. - Jo?
S prapradědečkem. Nebyl… nápomocný.
Mluvil jsi s ním? Vypadalo to, jako by ti ta přilba hned odletěla.
Čas tam běží jinak.
Fajn, zkusím jiný přístup.
Super. Nový přístup. Zkus ho.
Zvládneš to.
Zlepšuješ se. Neletěl jsi tak daleko. Jen tak dál.
Do Neverwinteru jdeme za šest hodin. Když selžeš, neshledám se s rodinou.
Skvělé.
Většího zbabělce jsem neviděla.
Zbabělce? Jsi tady taky.
Fajn. Vyřeším to.
Ne.
Zvládnu to.
- A to chceš být Harfeník. - Ticho.
Bože. Sakra.
Tamhle je.
Přestaň ji chytat.
Nech ji letět.
Ede!
Ede! Máme problém.
Nezvládnu to.
Přilbu?
Zkouším to hodiny! Přes toho parchanta neprojdu!
Říkal jsem, že to nedám. Teď jsem za blba!
Co je to za řev?
- Má malý problém s přilbou. - No tak, Simone. Prostě to zvládni.
Jo, díky, Holgo. Prostě to zvládnu.
V krčmě jsem říkal, že se to stane, ale ty jsi neposlouchal.
- Ty jsi to říkal? - Prý to bylo mezi námi. Kvůli morálce.
A víš proč? Protože většího berana jsem ještě neviděl!
Přemlouváš nás k věcem, které nevyjdou, a pak nás viníš, když to jde do háje!
Když se nenaladíš, vymyslíme plán B.
Co? Vykopali jsme moji rodinu. Tu přilbu jsme vyzvedli v Temné říši.
A ty jsi věděl, že ji nebude moct použít?
Lidé. Nemůžete si pomoct, lžete.
Nelhal jsem. Myslel jsem, že to zvládne.
Hele, do Her zbývá pár hodin.
Takhle fungujeme. Přizpůsobujeme se.
Nelpíme na tom, co se pokazilo a kdo lhal. Dáme hlavy dohromady a vymyslíme plán!
Vymyslím si cestu domů.
Nechápu, že jsem vám věřila.
Jo, taky půjdu.
To s Kirou mě mrzí.
Najdeme jiný způsob, jak ji dostat. Jen ne dnes.
Musí to být dnes. Neskončíme, dokud nebude v bezpečí.
- Nemáš dost těch selhání? - Ne! O to právě jde!
Nesmíme přestat selhávat, protože když přestaneme, selhali jsme.
Život nikoho z nás se neubírá cestou, v jakou jsme doufali.
Že?
Holgo?
Opustila jsi kmen kvůli muži,
který tě nechal, protože tě trápilo, že jsi opustila kmen.
Když teď přestaneš, nezměníš to.
Totéž platí pro tebe, Simone.
Jsi ubohý zloděj, co se vydává za ubožejšího čaroděje.
- Chceš zas vystupovat? - Lepší než smrt.
Jsou horší věci než smrt.
Doric, ty máš zásady.
To poslední, co chceš, je říct Smaragdové enklávě,
že jsi nevyužila šanci ji zachránit.
Říkáš, že jsme selhali.
- Ale co ty, Ede? - Já?
Já jsem v selháních šampion!
Vlastní vinou jsem přišel o vše, na čem mi záleželo.
Chceš vědět, kdo zabil moji ženu?
Já.
Řekl jsem si, že si zasloužíme víc než harfenický život.
Netušil jsem, že si Rudí mágové své poklady značí.
Přivedl jsem je přímo k nám.
Ani jsem neměl to štěstí být doma, když tam přišli.
Zklamal jsem Harfeníky, svoji rodinu i vás všechny.
Právě proto nemůžu skončit.
Takže mě omluvte. Sednu si tady na kámen… a vymyslím plán.
Šoupni se.
Přisedl bych si, ale není tam místo.
Co tohle? Do trezoru se dostaneme pomocí dvojcestné berly.
To už jsem vysvětloval. Nestvoří portál do místnosti, kam nevidím.
To neříkám. Říkám,
že dáme portál na nějakou věc a tu věc pak dostaneme do trezoru.
Do trezoru patří jen poklady.
Tak dáme portál na nějaký poklad.
Forge říkal, že se do města sjedou největší boháči Baldurovy brány a Hlubiny.
Pojedou po Vysoké silnici. Zachytíme jeden konvoj!
Budou tam tucty stráží.
Stráže hlídají, aby někdo něco nesebral, ne aby někdo něco nepřihodil!
- Holgo, dám ti pusu! - To si zkus.
Perfektní. Díky.
Mám ohromnou radost, že mohu uvítat vás,
ctěný lid Neverwinteru, u obnovených Her nejvyššího slunce!
Slibuji vám, že vás čeká nejvíce strhující podívaná
na celém Mečovém pobřeží.
Pravidla jsou prostá.
Pět hrůzných výzev. Pět týmů šampionů.
Ten, kdo přežije a dostane se do záchranné klece,
postupuje do dalšího kola.
Ještě jedna věc.
Nabádám vás, než budou hry ukončeny, neodcházejte.
Na každého jednoho z vás totiž čeká nádherný dar.
Tak jo, dostaň mě dolů.
Ta výška je absurdní. To jsme si nedomluvili.
- Ale ne. - Co se stalo?
Leží na podlaze. Proč ho tak někdo dal?
- Sakra. - Proč se nám nic nedaří?
Zkusím vytvořit mezeru.
Hry začaly.
- Přecházíme na plán C. - Sakra. Co je plán C?
Plán C je, že se vrátíme k plánu A.
- Naladíš se na helmu. - Říkej tomu plán A.
- Plán A je usmolený. - Dobře víš, že se nenaladím.
To není pravda.
Nemohl ses naladit. Koukni na mě.
Pamatuješ na fušku v Hromvodách?
Nešel ti Pavoučí šplh, dokud na tebe Jolym nepoštval psa.
A když jsme kradli kopí Aotha Fezima,
tvá Kamenná kůže selhávala, než tě šípy skoro trefily.
I v Trojkanci jsi obrátil gravitaci v celém divadle.
Vážně?
Omylem. Byla to divoká magie, chtěli mě zabít.
No právě!
Hele. Nejsilnější jsi byl, když sis myslel, že jsi nejslabší.
Umíš to.
Do toho trezoru se dostaneš, jasný?
Ne protože můžeš…
ale protože musíš.
Já budu dál sekat.
Když odsekám čtvrt coulu, protáhnu se jako červ.
Jako červ!
Jako červ, výborně. Vidíte? Máme plán D pro případ, že selže plán C.
Není plán D zase jen plán B?
- Plán B je taky usmolený. - Všechno je usmolený.
Tady. Takhle zůstaneme v kontaktu.
To je kámen.
Je to kámen poselství.
Ale funguje jen hodinu.
Chytré.
Tak jak se tam dostaneme?
Snadno. Stačí odvést pozornost.
Ohledně plánu C mám dobrý pocit.
Co tady děláš?
Když bitva skončí, z přátel jsou milenci.
Synové obejmou matku, bratry i otce.
Kde dřív byli soci, jsou už přátelé velcí.
Teď oslavujme dívky i chlapce.
Kde dřív byli soci, jsou už přátelé velcí.
Teď oslavujme dívky. Oslavujme dívky.
Oslavujme dívky.
- Co je? Kazíš mi písničku. - Uvízl jsem.
Soustřeď se, Simone.
Co je to za šílenství?
Začínají mít podezření.
V devět pekel.
- Tamhle! Vetřelci! - Pojďte.
Kiřina komnata by měla být tamhle. Najděte trezor, přidáme se k vám. Běžte!
Stůjte!
Tamhle je!
Já je zastavím. Najdi ten trezor.
- Fakt nemůžu pomoct? - Jsem si jistá.
- Tak jistá si být nemusíš. - Na ni!
Jsem ze sněmu o zproštění viny. Jsou nahoře.
Otevřete!
Momentík!
To by šlo.
Tak jo, zvládneš to.
- Klid. Žádný spěch. - Tamhle je!
Zahoď to!
Kdopak se to vrátil? Rádobyčaroděj.
- Na tohle nemám čas! - A já mám všechen čas světa.
Ty to nechápeš. Když se nenaladím, zemřeme!
Zemřeš jako hlupák. Lepší než tak žít.
To stačí! Neznáš mě.
- Jsi špína na jménu vlastní rodiny! - K čertu se jménem! Nech mě se naladit!
- Ne dokud budu žít. - Ty nežiješ!
Užil sis svoje. Je řada na mně.
To nedovolím.
To je mi fuk!
Promiň.
Že ti to trvalo.
Simone!
- Simone, to jsi byl ty? - Byl! Dokázal jsem to!
Skvělá práce.
V cestě jsem si asi stál já sám.
To jsem říkal!
Jsem v trezoru.
My taky.
Nic tu není.
Jak to myslíte? Je tu všechno. Kde jste?
Kde jsi ty?
Myslím, že pod arénou.
Forge.
Tuhle.
To není dobrý.
Simone! Doric! Jste tam?
Co tady děláš?
Kir!
Přišel jsem pro tebe.
Musíme jít.
Opustil jsi mě.
Ne. Ne, vím, že si myslíš, že jsem lhář a špatný otec, ale…
Jsem špatný otec.
A opustil jsem tě.
A nesnažil jsem se ti vrátit mámu. Snažil jsem se…
dostat zpátky manželku.
Kdybys měla možnost ji poznat
a milovat jako já, možná bys to pochopila. Ale když se mnou teď půjdeš,
tu možnost mít budeš.
Čekal bych, že poznáš rozdíl mezi dcerou
a 300letou kouzelnicí. Neboj se, Kira je v bezpečí.
Na rozdíl ode mne netušila, že přijdeš. Netuší, jak vytrvalým ses stal.
Víš, Ede…
Vážně mě mrzí, jak se to mezi námi vyvinulo.
Ale kdybys byl skutečně upřímný,
musel bys uznat, že se mnou je Kiře líp.
Snad najdeš útěchu ve vědomí, že má otce, kterého si zaslouží.
A já jsem v prekérní situaci, nechci tě vidět umírat.
Proto teď odejdu z místnosti.
Co?
Máme-li zemřít, dopřej nám důstojnou smrt.
Jak to myslíš?
Pusť nás do Her nejvyššího slunce. Dej nám šanci bojovat.
To není šance. Nemáte žádnou šanci.
I kdybyste turnaj nějak přežili, Sofina…
Bylo by pro tebe lepší umřít tady, než zkoušet Hry.
Ne.
Porazili tvoje i moje muže. Nech je bojovat v aréně.
Zaslouží si to.
Špatný den.
Radši dál spi.
- Jsme… - V aréně.
Ten trouba přesvědčil Forge, aby nás pustil do Her.
Trouba? Zachránil jsem nám život! A dostal jsem nás nad poklady.
Není podezřelé, že Sofina souhlasila?
Jo, rozhodně něco chystá.
Kde pod arénou jsi byla?
Vzpomínáš si?
Nevím to jistě.
Byly tam doky.
Viděla jsem strážné nakládat vše na loď.
Na loď?
- Forge ty poklady neukrýval před námi. - Kradl je pro sebe.
Nechtěl být lord. Šlo mu o přístup k trezoru.
Obnovil Hry, aby získal větší kořist.
A co Kira?
Nenechá ji tu. Určitě je na lodi.
Nechápu to. Když Forge uteče, co z toho bude mít Sofina?
Možná nás odsud dostanu.
Rušivý náramek. Nemůžeš kouzlit. Taky ho mám.
A to ses zrovna začal zlepšovat.
Takže jen projdeme bludištěm?
Jen se dostaneme ke kleci?
Utíkejte!
Za mnou!
Díky.
- Kde jsou ostatní? - Tudy.
Ochutnal jsi maso klamoparda?
Ne. Nemám rád zvěřinu.
Loď je připravena, pane.
Moje loď je zřejmě připravena, takže…
S Kirou teď odplujeme.
Snad tě naše spolupráce těšila stejně jako…
Zmiz z mého města.
Jistě.
Z cesty!
Pálí to!
Za minutu bych přišla o ruku.
Koukej, o co jsi přišla.
Jdeme.
Doric? Doric!
Z arény musí být cesta ven.
Tudy!
Ne.
- Ne, tohle není cesta ven. - Ano, je.
Když přežijeme, přijdou další výzvy,
dokud nezemřou všichni z té klece. Musíme najít nějakou kličku.
Dostala jsem nápad. Za mnou.
Hej! Jaký máš nápad?
Až zazní gong, skočíme dovnitř.
- Do té věci? - Chceš skončit jako on?
Budeme tam jen pár sekund.
Když budeme uvnitř, kdo nás vytáhne?
- Já, věřte mi. - Vždycky.
Čekejte.
Čekejte!
Teď!
Sakra! To štípe!
Musíme pryč.
Tady jsem byla.
Naše výstroj.
Simone. Zkus to na ten náramek.
Pojďte za mnou.
Dobrý druhý rande, co?
- Výlet? - Ano.
Naléhavá záležitost, musíme do bezpečí.
Do bezpečí?
- Co je to? - Útok ze zálohy.
Na lodi, kterou jsi odsud chtěl odplout.
- Tati. - Ahoj, zlato.
Forgi, neřekneš jí, co to je?
- Nevím. - Je to tabulka zmrtvýchvstání, Kiro.
Důvod, proč jsem tě opustil.
Táta ti říkal pravdu, broučku. Strýček Forge ti vykládá lži.
Nesmysl. Je to nesmysl!
Pojď se mnou, Kir.
Půjdeme domů, přivedeme mámu zpět.
Budeme zase rodina.
Peníze mi nevezmete.
Polož tu tabulku a pryč z lodi. Všichni.
- Hned! - Dobře.
- Co to děláš? - To nic. Mlč, zlato. Buď tiše.
Pokládám ji. Neubližuj jí.
Vidíš, Kiro?
Tvůj otec mě zná.
Ví, že kvůli tomu, co chci, udělám i hrozné věci.
I těm, na kterých mi záleží nejvíc.
Nakonec právě to odděluje žebráky…
Broučkovi se ubližovat nebude.
Simone, dostaň nás pryč!
Promiň, Ede.
Promiň, Forgi!
- Co tam plácá? - Kdo ví? Dvacet tisíc na Šedoruké!
Promiň, že jsem mu věřila.
Co? Co to povídáš?
Ty se nemáš za co omlouvat.
Tolik jsem toho měl udělat jinak.
Měl jsem připravenou omluvu, ale nějak jsem ji řekl Sofině.
Mám tě rád, Kir.
Nic před tím už nikdy nedostane přednost.
Slibuju.
Taky tě mám ráda, tati.
Je fajn tě mít zpátky, holka.
Víte, kolik je na té lodi pokladů?
Divím se, že se udrží na hladině.
Tak jo. Nesmíme přitahovat pozornost.
Co je to?
Vábivá smrt.
Proto Forge potřebovala.
Svolal město, aby mohlo kouzlo působit.
Szass Tam se zmocní Neverwinteru.
Do prdele.
Co uděláme, až tam budeme?
Dělám na tom. Simone, jaký dosah měla ta portálová hůl?
Čtvrt míle. Proč?
Dodržím slib, který jsem dal Xenkovi.
Ať děláš cokoli, nech toho. Hned!
- Ty tam! Správce přístavu. - Vidíte to?
Jako lord Neverwinteru
žádám loď a posádku k pronásledování pěti lidí…
Co je to? Ne!
Dar, který nám Forge slíbil!
Ne!
Ne, ne!
Ne!
To je pro vás. Užijte si to.
Tak fajn.
Není po všem, dokud ji nezastavíme.
Ať se nám stane cokoli, zůstaň schovaná.
Použij svůj řetízek.
Kam asi šla?
Minula.
Jsi v pořádku?
- Co uděláme, až se k ní dostaneme? - Uvidíš.
Netušíte, jakou mám moc!
Dost!
Další Zastav čas!
- Simone, zlomíš ho? - Ne. Pořád je moc silná!
Moc se oml…
Až moc dlouho
jsem snášela aroganci Forge Fitzwilliama.
Ten jeho falešný šarm.
Vtipné poznámky.
A když jsem toto místo začala čistit
od živoucí špíny, opovážil ses zasahovat.
Když umíráš,
věz, že toto nebude konec.
Budeš totiž trpět věčně.
Promiň, ale z pusy ti smrdí po starých hadrech.
Je to děs.
Co se děje?
Zlomil jsem tvůj Zastav čas. Zlepšil jsem se.
Odvedli jsme pozornost, aby ti Kira dala náramek
a Doric mohla udělat tohle.
Asi jsi ji dostala.
Fakt jsem nečekal, že ten plán vyjde.
Tvrdil jsi, že si jsi jistý.
Hej, Holgo!
- Dostali jsme ji? - Holgo?
Jo.
Jo, dostali jsme ji.
- To je… - Bože.
To není dobrý místo, co?
Ne, není to zlé.
Tady.
Simone! Simone, pomoz jí.
Je to čepel Rudého mága. Nemůžu nic dělat.
Hele. Dáme tě do pořádku. Bude to dobrý.
Neopouštěj mě.
- Neboj, broučku. - Neopouštěj mě.
Neoplakávejte mě.
Ne. Žádná poslední slova.
- To ne. - Jsem hrdá na to, co jsem dokázala.
Umírám jako hrdinka.
A ty…
Jsi dobrý člověk.
Skutečný Harfeník.
Nekecej. Jsem pitomec, dobře to víš.
Něco mi slib.
Jo, cokoli.
Že se o naši holčičku dobře postaráš.
Je to nejlepší, co jsi kdy udělal.
Postarám se o ni.
Ani poklad zlatý, ani božský osud
- netrumfly nápoj z vinné révy dosud. - netrumfly nápoj z vinné révy dosud.
- S veselými kumpány popíjíme jen, - S veselými kumpány popíjíme jen,
- tak pojďme nahnout korbel a propít den. - tak pojďme nahnout korbel a propít den.
Na zdraví, pojďme se napít!
Ne.
Ne!
Já tě potřebuju.
Můžeme ji použít jen jednou.
Já vím.
Neříkej, že jsi ji vyplýtval na mě.
Proč jsi to udělal?
Szass Tam nebude mít radost.
- Pokud po nás půjde, budeme připravení. - My?
No jo, nemáš ráda lidi, že?
Někteří ujdou.
A co ty?
Vrátíš se k Harfeníkům? Budeš se svými druhy?
Jsem se svými druhy.
Vím, že můj poslední pokus o dvoření se ti byl dost špatný.
Ale nechtěla bys tomu dát ještě šanci?
- Tak jo. - Jo?
- Klídek. - Jasně.
Sakra! Pitomej pohár.
Dobrý večer.
Co bylo dál samozřejmě víte.
Po odstranění Sofininy magie se lord Neverember konečně uzdravil.
Během první oficiální příležitosti
udělil medaili hrdinství spasitelům Neverwinteru.
A Smaragdové enklávě
udělil oficiální ochranu nad lidem i územím.
Dalo by se říct, že moje skutky byly sice hanebné,
ale vedly k novému rozkvětu města.
Zatím jsem si sice odsloužil jen první rok trestu,
ale i tak mi to
otevřelo oči.
Zadíval jsem se dovnitř.
Zeptal jsem se sám sebe:
„Co se tam děje?“
A, víte, uvědomil jsem si,
že toho dost souvisí s mojí mámou.
Byla to přísná žena, která často…
Dost! Slyšeli jsme dost.
Omilostnění se zamítá.
Toto sezení končí.
Jarnathane!
Ne! Moc se omlouvám.
Nevím, co to do mě vjelo. Omlouvám se!
Haló?
Může se mě ještě někdo na něco zeptat?
Kdokoli.
Překlad titulků: Tomáš Slavík