..:: YOLO Your Source Of Quality ::..
Der er de!
- Bered jer! - Der kommer to fanger til!
- Gør klar til fastlåsning! - Vognen er på plads!
Forsigtig!
Porten er sikret!
Fangen føres frem!
Super. En ny cellekammerat. Ikke for noget. Du er sikkert skøn.
Lad os lige lave en rundvisning.
Det er spanden, hvor vores tis fryser til is, og...
- Det er vist det. - Hvad er dit navn, tøs?
Det er Holga, jeg hedder Edgin, og du er ...?
Jeg har siddet i mange celler, men aldrig delt en med en kvinde.
- Det vil jeg nyde. - Lige et godt råd.
Holga elsker ikke at blive forstyrret, når hun spiser kartofler.
- Det er dagens højdepunkt. - Klap i!
Jamen så værsgo.
Er du lidt genert? Jeg er ikke så slem, som man skulle tro.
Vær nu ikke sådan der.
Vi kunne hygge os med...
Jeg tror, jeg dropper fingrene og laver en vante.
Hvem skulle jeg da imponere?
hverken skat eller skæbnestund
slår at bringe vin til mund
vi dingler mens vi nyder smag'n
vi hæver kruset og spilder dag'n
- Hold op med at synge. - Det er i orden, Tobias!
Forladelsesrådet mødes i morgen.
- Håb nu ikke på for meget, Ed. - Hvad snakker du om?
Jarnathan sidder i rådet denne gang. Han er aarakocraner.
- Hvis nogen vil løslade os, er det ham. - Glem det.
Det her er din sidste dag med ishakken, Holga.
I Fyrsternes Forbunds navn, -
- lad mødet i Forladelsesrådet begynde.
Det drejer sig om Edgin Darvis og Holga Kilgore.
De har nu afsonet i to år -
- for groft tyveri og plattenslageri.
Dette råd skal afdække, om I er værdige til benådning. Hvad har I at sige?
Tak, kansler Anderton og de ærede rådsmedlemmer.
Før jeg begynder, kan jeg se, at kansler Jarnathan ikke er til stede.
- Bør vi vente? - Han er forsinket af uvejret. Begynd.
Javel. Men jeg... vi satte vor lid til, at han skulle være her.
- Begynd, eller mist foretrædelsesretten. - Udmærket.
I bør først høre, hvad der gik forud.
Det vil nok overraske jer at høre, at jeg ikke altid har været tyv.
Engang sluttede jeg mig til Barde-fraktionen, -
- en ring af spioner, som svor at bekæmpe tyranni, -
- forsvare de undertrykte og intet kræve til gengæld.
Min kone, Zia, støttede min beslutning, selv om hun forstod risikoen.
Om dagen udspionerede jeg lejetropper, stoppede banditter...
...og jeg anholdt sågar Røde Magere fra Thay.
Om aftenen drog jeg hjem til min elskede kone og min datter, Kira.
Der var dog stunder, hvor jeg betvivlede det med ikke at kræve noget til gengæld.
Men min kone sagde: "Giv os ikke alting, bare giv os dig."
Hvad nyt om Jarnathan? Er han i nærheden? Jeg venter gerne.
- Hørte du ikke, hvad vi sagde? - Jo, uvejret.
Jeg tror bare, at Jarnathan vil tage vel imod min historie.
Det ville ærgre mig at skulle vente et år til...
- Fortsæt. - Naturligvis. Jamen så fortsætter vi.
Som en af Barderne vil man få fjender.
Og nogle gange vil de fjender have hævn.
Ingen klerk kan hele det sår, en Rød Magers klinge forvolder.
Hun stod ikke til at redde.
Den ed, jeg svor, døde med Zia.
Undskyld, men det er svært at gennemleve det hele igen.
- Især uden Jarnathan. - Fremturer du nu igen?
Men han gik glip af det vigtigste ved min historie.
Hvordan kan han så dømme mig?
Vi kan sagtens afgøre din skæbne uden Jarnathan.
- Kom videre. - Nuvel. Hvor kom jeg fra?
Jeg drog hjem til min elskede kone og min datter, Kira.
- Du gik for langt tilbage! - Undskyld. Kort fortalt.
De næste måneder var nogle af mine mest skammelige.
Og så mødte jeg Holga. Hun følte medlidenhed med mig.
Eller hun følte medlidenhed med babyen.
Holga havde også ramt bunden.
Hun var blevet udstødt af sin stamme, fordi hun elskede en udefra.
Snart var vi som bror og søster.
Vores forhold var baseret på tillid og gensidig respekt.
Ingen af os havde penge eller et ærligt udkomme, -
- så vi besluttede at glemme det med "ærligt".
Det er berusende at indse, at det, der skiller en fra det, man begærer, -
- blot kan være et tyndt stykke glas.
I undrer jer nok over, hvordan man kan være både forbryder og forælder.
Vi tog hende med os.
Skynd dig! Løb!
Kira var ikke den eneste nye. Vi havde også Simon den middelmådige mager.
Og en fupmager ved navn Forge, som drev os mod større mål.
Inden længe var vi en fasttømret gruppe.
Ja, vi var tyve, men jeg prøvede at holde et vist niveau for os.
Vi skadede aldrig nogen. Og vi berøvede kun de allerrigeste.
Men alting ændrede sig, da vi mødte mageren Sofina.
Vi vidste stort set intet om hende, ud over at hun ville plyndre Korinn-Tårnet.
Det er en Barde-fæstning. Kender I den? Det gør Jarnathan helt sikkert.
Det var fyldt med relikvier, man havde taget fra skurke, -
- og kun Barder kunne få adgang. Derfor kom Sofina til os.
Først nægtede jeg. Så dybt ville jeg ikke synke.
Men så sagde Forge, at der blandt relikvierne -
- var en Genopstandelsestalisman, som kunne vække én enkelt person til live igen.
Selv en, der er blevet dræbt af en Rød Mager.
I kan nok godt se, hvad det her fører hen imod.
- Hvorfor må jeg ikke komme med? - Det er for farligt.
Så lad være med at gøre det.
- Vi har alt, hvad vi behøver. - Ikke endnu. Men det her er sidste gang.
Tro mig.
Op med hovedet, stump. Vi er snart tilbage.
Jeg fortalte hende ikke om talismanen. Hun ville blive knust, hvis lortet ramlede.
Og lortet ramlede.
Vi ses snart, min elskede.
- Røvere! - Der er de!
Vi skader ikke nogen.
Hun er fanget i tidsboblen! Ødelæg den, Simon!
Det kan jeg ikke. Sofina er for mægtig.
Tag talismanen. Beskyt Kira.
Det sværger jeg.
Om I idømmer mig to års afsoning til, eller tyve for den sags skyld, -
- så vil det ikke være en hård nok straf for min værste forbrydelse.
Jeg har berøvet min datter hendes far.
Men vid, at hvis I løslader mig, -
- så vil jeg bruge resten af mit liv på at råde bod på det.
Har du noget at tilføje?
Næ.
Før I kundgør jeres beslutning, så beder jeg jer vente på...
Jarnathan! Hvor er jeg glad for at se dig!
- Holga! Nu! - Vagter!
- Slip jert greb om mig! - Hun kaster med kartofler!
Jarnathan, altså!
Men vi benådede jer!
Flyv, fugl, flyv!
Han trækker stadig vejret.
Jeg sagde jo, at han ville få os ud.
Er der nogen spor af Kira?
Huset har stået tomt noget tid.
Hvor tror du, Forge førte hende hen?
Han forlod ikke Sværdkysten. Forge kan godt lide byer.
Lidt mad til dig og konen?
- Hvad? Nej. - Mig. Med det der?
- Med de læber? - Klamt. Bare drikkevarerne.
Så vi sejler ned til Baldurs Port. Og så tager vi nordpå.
Og mens vi leder efter Forge, så besøger jeg Marlamin.
Vil du det? Hvad hvis han ikke vil tale med dig?
Det handler ikke om ham. Det handler om at afslutte det kapitel.
Han skrev, at han ikke var din mand længere. Afsluttede det ikke det kapitel?
- Det vil du ikke kunne forstå. - Nej. Tydeligvis ikke.
Er det ...?
- Hold da kæft. - Forge er fyrste af Vinterløs.
Hvordan har den nar klaret det?
Så længe han har Kira, er jeg ligeglad. Kom. Vi tager af sted.
- Tak. Hvad er der i vejen med mine læber? - De er for store.
Mine læber er yndede.
- Her er mange folk. - Det må skyldes Solhvervslegene.
Min far tog mig med til de sidste lege, inden de blev forbudt.
- Var der nogen, der vandt? - En deltager nåede til sidste runde.
Så åd et uhyre hans overkrop, så...
Nej.
Det er rart at se, at Forge stadig er beskeden af natur.
- Hvor lang tid er der gået? - To år.
Nej, hvor længe har vi ventet her?
Far.
- Holga? - Kira.
- Jeg har savnet dig sådan. - Hej, stump.
- Kom her. - Hej.
Jeg har tænkt på dig hver eneste dag.
Jeg har lavet dem her til dig.
- Hvad er det? - Vanter.
Tak.
Har du haft det godt?
- Onkel Forge har været god ved mig. - "Onkel" Forge?
Kom. Han vil gerne tale med jer.
Jeg bærer stadig halskæden, du gav mig, Holga.
Jeg bruger den til at snige mig rundt på borgen.
- Det er sært, at I er her. - Kir, hør her.
Jeg er så ked af, hvordan det gik.
Jeg løb en risiko, og det gav bagslag.
Hvorfor ser du så vred ud?
Fordi du lader, som om det ikke var din skyld.
Der er de jo.
Gamle venner. Sikke en vidunderlig overraskelse. Kom her.
Er det en smule gråt, man aner der? Ja. Det ser godt ud.
Som en lærd slyngel. Du ligner en... Hvad ligner du?
Du ligner en belæst fisker, der har lig i lasten.
Og Holga. Jeg ved, du ikke kan lide at kramme.
Men jeg har brug for et. Ja?
Det må have været frygteligt, men jeg troede, I ville sidde inde længere.
Vi blev... løsladt tidligere.
- God opførsel. - Ja, vi opførte os godt.
Nå, men velkommen tilbage.
Den var godt nok brændende varm.
Igen. Kira, vi bør tale med køkkenfolkene, -
- for den behøver ikke være så varm.
Ja, teen er varm, men hvordan blev du fyrste af Vinterløs?
Nå ja. Før du kom i fængsel, bad du mig passe på Kira.
Dengang tænkte jeg ikke meget over det, men da jeg så ind i hendes øjne, -
- vidste jeg, jeg skulle blive en bedre mand.
Jeg kunne ikke give de skatte, vi stjal, tilbage, -
- så da fyrst Vinteraske blev syg, greb jeg chancen for at gøre en forskel.
Og pengene fra Korinn-Tårnet finansierede foretagendet. Men...
...jeg kunne ikke have gjort det alene. Der er hun jo. I husker Sofina, ikke?
- Er I sammensvorne? - Hun fik os i fedtefadet.
Nej, uden hende var vi alle blevet fanget. Og nu er hun...
...min øverste rådgiver.
Teen er rygende varm. Undskyld.
Sofina.
Vil du være så rar ...?
Naturligvis.
Godt. Tak.
Jeg vidste ikke, at du ville putte fingeren i koppen, så...
...jeg lader den lige stå lidt.
Giv os talismanen, og så rejser Kira, Holga og jeg.
Det var selvfølgelig derfor, du kom tilbage.
Ikke for min skyld. Du ville have Berigelsestalismanen.
- Berigelse? - Nej, det er Genopstandelsestalismanen.
- Hvabehar? - Derfor gik jeg med på kuppet.
Sagde han, at jeg forlod dig for at blive rig?
Jeg sagde blot sandheden.
Han har løjet for dig, Kira. Jeg ville... Jeg ville vække din mor til live.
Kom nu, Ed. Du higer efter tilgivelse, men det duer ikke at lyve endnu mere.
Din usle slange! Du ved udmærket godt, hvad han var ude efter.
Hvorfor sagde du ikke, det var for mors skyld?
Du skulle ikke miste hende igen, hvis jeg fejlede.
Man forstår godt, at hun ikke stoler på dig.
For...
...du har jo løjet, siden du kom herind.
- Flygtede I? - Vi ville tilbage til dig, stump.
Kira, se på mig. Jeg sværger på, at det var en Genopstandelsestalisman.
Jeg gjorde det for mors og vores alle sammens skyld. Tro mig.
Du bad mig om at tro dig, da du forlod mig.
Kira, nej. Vent!
- Vent, Kira! - Giv hende lidt tid.
Hun har haft år til at hade dig for at have forladt hende.
Og du har haft år til at vende hende imod mig.
Nej, det passer ikke. Vi talte knap om dig.
- Giv ham det, han kom for. - Talismanen? Den giver jeg ikke fra mig.
- Og egentlig heller ikke din datter. - Dit svin!
Og nu sidder I fast i gulvet. Det er jeg virkelig ked af.
Sofina er virkelig en mægtig mager. Indså I ikke det, sidst hun fangede jer?
Du planlagde, at vi skulle fanges.
Både dig og Simon, men det lykkedes ham at flygte.
Efter alle de år forråder du os for den heks?
Man skal aldrig tro en fupmagers ord. Undtagen disse.
Kira er glad og har det godt her. Og jeg elsker hende i sandhed.
Jeg kunne ikke se det rare ved at være far, før jeg blev det.
Men at en anden person ser op til en -
- og lader sig forme af en og derved kommer til at ligne en.
Det er lidt som at være gud!
Så jeg er både gud og fyrste. Det går meget godt. Blackwood?
Kan du føre dem tilbage til fængslet? Og husk at indkassere dusøren. Jeg må gå.
Jeg får besøg af to af de rigeste mænd fra Baldurs Port og Vanddyb.
Vi skal tale om Solhvervslegene, som er tilbage! Det er da noget, hvad?
Det var i sandhed skønt at se jer begge.
Holga! Holga! Holga!
- Vi skal have hende væk derfra. - Ja. Men først skal vi selv redde skindet.
- Du klarer det, ikke? - Du gør jo ikke.
Ned på knæ.
Flot økse.
- Er det Ghelryn Fjendeknusers værk? - Hvor ved du det fra?
Indlægget på skæftet.
Er den tung? Kan man parere med den?
Det er svartstål.
- Lækkert. - Ned med hovederne.
Vent! Hvad renser du den med?
Du mister snart hovedet, og så spørger du om det?
Med forlov.
Kogt linolie. En gang om måneden.
Det bør gøres hver uge. Det er derfor, du har rust på skæret.
- Okay. Hug bare. - Af med hovederne. Kom så.
På hende!
Stop hende!
Nu har vi dem!
- Før vi forlader byen... - Skal vi købe linolie. Ja.
Banke, banke på.
Jeg ville lige sikre mig, at alt er vel med dig.
Jeg vidste, jeg ville se ham igen en dag.
Jeg håbede bare, det ville være anderledes.
Du må forstå, at...
...da han mistede din mor...
...så mistede han sig selv.
Hvorfor løj han om talismanen?
Måske skammer han sig over, hvad han har opgivet for så lidt.
Jeg bør nok tale med ham.
- Hvad er der? - Han er borte nu, min kære.
Jeg gav ham Berigelsestalismanen, og...
...så rejste han bort.
Også Holga?
Det gør mig ondt.
Du skal vide, at selv om han ikke er her for dig, så vil jeg altid være det.
Det ved jeg godt.
Det, at du kan se det gode i mig, -
- får mig til at tro på, at det gode er derinde.
Vi kan skyde en pil med en besked ind på hendes værelse.
- Hvad hvis den rammer hende? - Den risiko må vi løbe.
At dræbe min datter med en pil? Nej, det må vi ikke.
Selv hvis hun fik beskeden, ville hun ikke komme. Hun ser...
...Forge som sin far.
- Vi må selv ind i borgen og befri hende. - Det er vanvittigt, Ed.
Vinterborgen er bedre befæstet end Korinn-Tårnet.
- Vi får brug for en gruppe. - Hvem skulle ville hjælpe os?
- Vi har intet at betale dem med. - Men det har Forge.
- De rigeste kommer til Solhvervslegene. - Skatkammeret vil bugne.
- Og der er talismanen. Og så ved Kira... - At vi forlod hende af en ædel grund.
Sådan ville jeg ikke formulere det, men... ja.
Hvem hyrer vi?
- Gad vide om Simon stadig er i Treorne. - Simon er en elendig mager.
Han er sikkert blevet bedre de sidste to år.
Den her tryllekunst lyser virkelig op.
Hvad med den her? Kan I lide duften af nyklippet græs?
- Kan I lugte det? Nyklippet græs. - Det kan min femårige trylle frem.
Men kan han det her?
- Buh. - Han er ikke blevet bedre.
Det handler ikke om, hvad han gør deroppe.
Det er svært at sløre sig selv lidt.
Enhver kan sløre sig selv helt, men at sløre sig lidt, det er magi.
Er det ...?
- Han nakker vores glitterstads. - Nej, det er en del af nummeret.
- Han lyver. - Tag ham!
Skjoldformular! Skjoldformular!
Det var ikke en skjoldformular.
Jeg er ikke vild med den her forestilling.
Du er en død mand!
- Simon? - Holga.
- Bliver du til et ekstranummer? - Få mig væk herfra.
Jeg kunne have sagt jer, at Forge var et svin.
Sofina prøvede at dræbe mig, og han stod bare og så på.
Rygtet går, at hun gjorde fyrst Vinteraske syg, så Forge kunne komme til.
- Hendes magi er virkelig stærk. - Undervurdér nu ikke dig selv.
Du kan slå hende ud med duften af nyklippet græs.
Sjovt. Jeg forstår godt, at I gerne vil redde Kira, -
- og jeg elsker tanken om at vippe Forge af pinden, -
- men det er ikke det værd at plyndre borgen.
Er det bedre at plyndre publikum?
- Hvor fattig er du? - Meget. Jeg ville sove i teatret i nat.
- Men nu virker det uklogt. - Nå?
Hvilken dunkel magi beskytter skatkammeret?
- Det finder vi ud af. - Ved at snige dig forbi borgvagterne?
Mig? Nej. Måske en druide, en Vildham.
Vedkommende kunne snige sig ind og ud.
- Som mus måske. - Eller en hjort.
Ja, for der er jo så mange andre hjorte inde i borgen.
- Du skal ikke håne mig. - Hvor finder vi en druide?
Jeg kender en druide. Doric. Hun er i sandhed unik.
- Det klinger lidt af kærlighed. - For mig var det kærlighed.
Men hun fandt min mangel på selvværd utiltrækkende.
- Det er heller ikke din bedste egenskab. - Tak.
I Forge Fitzwilliams navn dømmes fangen til døden ved lemlæstelse, -
- fordi hun har talt ilde om vores leder.
Smaragdenklaven vil aldrig give op! Retfærdigheden kan ikke dø!
- På mit bud! - Doric er ret yderligtgående.
Det er ikke Doric.
Angrib! Dræb hende!
Angrib! Angrib!
Det er hende der.
- Hvad er nu det der? - En uglebjørn.
- Hvor langt er der op? - Det er lige heroppe.
- Bliv, hvor I er. - Vent, det er mig.
- Simon. - Simon hvem?
- Av. - Simon Aumar.
Mageren. Jeg bejlede til dig.
Du sagde, at jeg gjorde dig trist. Ikke mine handlinger, men mit væsen.
Ja. Hvad laver du her?
- Vi har brug for en hjort. - Ikke en hjort.
Vi vil besejre Forge Fitzwilliam.
Hvordan endte du her?
Mine menneskeforældre ville ikke have et dunklingebarn.
Skovelverne tog mig til sig.
Jeg sluttede mig til Smaragdenklaven for at beskytte dem.
Så bør du slutte dig til os. Kun du kan slippe uset ind i borgen -
- og fortælle os, hvad der venter os.
Jeg stoler ikke på mennesker. Jeg finder jer hadefulde og egoistiske.
- Jeg finder dig lidt gemen. - Jeg er kun halvt menneske.
- Men du er en dårlig mager. - Nej, Simon er en mægtig mager!
Han nedstammer fra Elminster Aumar.
Det kan kun lykkes, hvis vi tror på, at det kan lykkes.
- Det gør han ikke. - Det kan der være noget om.
Simon har ikke mit skarpe vid eller Holgas styrke, -
- men han kan, når det gælder.
- Derfor valgte jeg ham. - Og fordi du ikke kender andre magere.
Holga, det der hjælper ikke.
Hvad er det, du bidrager med?
Mig? Jeg planlægger.
Jeg lægger planer.
Det har du allerede gjort, så hvad er du nu værd?
- Mislykkes denne plan, så lægger jeg ny. - Så du lægger mislykkede planer.
- Nej. - Han spiller også lut.
Irrelevant, Holga. Tro mig. Jeg er uundværlig.
Tja...
Intet af det, vi har prøvet for at besejre Forge, har virket.
Vi vovede at betvivle hans vej til magten, så han erklærede os for sine fjender.
Han begyndte at ødelægge vores hjem og henrette vores folk.
Hvis vi ikke snart stopper Forge...
...så er der ikke noget tilbage at forsvare.
Jeg gør ikke det her for pengene.
Jeg gør det for dem, der tog mig til sig, da ingen andre ville.
Så beholder vi din andel.
Jeg fornemmer din utålmodighed.
Szass Tam.
Du har altid været min mest betroede discipel.
Afdæk dit hoved. Du behøver ikke skjule dine segl for mig.
Jeg vil hellere flænses og flås end tilbringe mere tid med Forge Fitzwilliam.
Manden er ulidelig.
Men vi var aldrig kommet så langt her uden hans... "charme".
De levende har besudlet denne verden længe nok.
Find trøst i, at dit værk her snart er fuldendt.
Der er du jo! Og uden hætte på.
Den bør du nok beholde på.
Røde Magere fra Thay er ikke så yndede uden for Thay, som I burde være.
Og nu bliver I snart langt mindre yndede.
Men jeg skal endelig ikke fortælle dig, hvad du skal gøre.
Caldwell og Piradost er ankommet. Jeg ville give dem...
Det er frygteligt, ikke? Jeg må gøre noget ved de stole.
Vi har gjort alt for at beskytte de værdier, I måtte, eller ikke måtte, -
- sætte på højkant under Solhvervslegene.
Vi har nye faldgitre i alle borgens fløje.
Hvis der bliver slået alarm, så slipper ingen ind eller ud.
Og så er der...
...selve skatkammeret.
Min rådgiver Sofina kan give jer alle oplysningerne.
Det er beskyttet af Mordenkainens Gådefulde Segl.
Nå... måske ikkealleoplysningerne.
Men det er en virkelig mægtig formular.
Hvad fik dig til at genoptage legene? Fyrst Vinteraske anså dem for at være brutale.
Vi er meget forskellige.
For eksempel foretrækker jeg at være rørig, mens han ligger i koma.
- Du er uforbederlig. - Jeg kan være uartig.
Sandheden er, at legene forener folk i byen.
Og en leder skal ikke nægte folk det, de begærer.
Eller nægte jer rige svin retten til at tjene på det.
- Hvem vil have en forfriskning? - Stille!
En Vildham er blandt os.
Stop!
Jeg kan ikke få fat på hende!
- Så hun antog altså hjorteform. - Kun til allersidst.
- Er du sikker med hensyn til Sofina? - Jeg så hendes mærker.
Intet under, jeg ikke kunne stoppe tidsboblen.
Forge har min datter der sammen med en Rød Mager.
Skatkammeret beskyttes af noget, der hedder Morder-Kaninens Håbefulde Segl.
Mordenkainen?
- Ja. - En skam.
- Hvad? - Vi kommer ikke ind i skatkammeret.
- Det er ugennemtrængeligt. - Kan du ikke åbne det med magi?
Jeg hader, at folk tror, at man kan løse alt med magi.
Der er grænser. Det her er ikke et eventyr.
- Det er den virkelige verden. - Så seglet kan ikke brydes?
Hvis jeg var en af verdens mægtigste magere, så... nej.
- Eller hvis vi havde Spaltningens Hjelm. - Hvad?
Det er en hjelm, som modvirker al magi i sin nærhed.
Men den forsvandt for længe siden. Vi er færdige.
Kom nu. Hvad er problemet? Vi kan da godt finde den hjelm.
Selv hvis vi fandt den, så er jeg dårlig til at gå i fase med magiske ting.
Jeg ved, du kan gøre det.
- At sige det gør ingen forskel. - Jo, hvis du siger det.
Det vil jeg ikke. Nej!
Gå stille med dørene. Jeg vil ikke skade kampgejsten.
Hvilken kampgejst?
- Holga ved, hvor hjelmen er. - Gør du det?
Min stamme kæmpede om den mod Dragekulten i Evigsumpene.
Vi kan spørge dem, hvor den er.
Det slag var 100 år siden. De er døde.
- Og hvad så? Spørg dem med magi. - Han sagde, alt ikke kan løses med magi.
Lige det der kan jeg faktisk godt.
- Kan du vække de døde til live? - Nej, det kan jeg ikke.
Men jeg har en genstand, som lader mig udspørge lig, -
- og så bliver de døde igen bagefter.
- Ad. - Ja, det er ret frygteligt.
Det er ret vidunderligt.
Vi tager til Evigsumpene. Tak for skænken, Simon.
- Hvad? Nej... - Du kan bare betale med magi.
Vildham-druiden må stå i ledtog med Forges tidligere partnere.
Måske modarbejder Forge os?
Så længe han tjener på det, vil han ikke modarbejde Szass Tams erobringstogt.
Jeg finder tyvene.
Inden du går... Mændene bag os lod dem slippe væk.
Forstået.
Han er fra Thay!
Ed.
- Se, hvor vi er. - Marlamin? Kan det passe?
- Hvorfor piner du dig selv? - Jeg henter bare nogle af mine ting.
Han har malet skodderne.
Kønt.
- Holga! - Hej, Marlamin.
- Er det Marlamin? - Ja.
Vi blev også lidt overraskede.
- Jeg troede, du skulle sidde inde længere. - Jeg brød ud derfra.
Gode, gamle Holga.
Hvad har du så lavet?
Det sædvanlige.
Passet haven. Skrevet på min bog.
Og du har stadig den vandrestok, jeg gav dig.
Ja. Ja. Du må gerne tage den med, hvis du vil.
- Gwinn er ikke den store vandrer. - Gwinn?
- Er du hjemme, skat? - Jeg er herinde.
Jeg kvaste en flok bølletudser i...
- Hej. Hvem er det? - Gwinn, det her er Holga.
Dig har jeg hørt meget om. Jeg giver gerne hånd, men...
- Mig en fornøjelse. - Hvor længe bliver du her?
Jeg er bare på gennemrejse. Jeg skal tale med nogle lig syd for Nesmé.
Jeg vasker mig inden maden. Hvad skal vi spise?
Jeg har saltet en gås og plukket nogle bær.
Det var rart at møde dig.
- Hvor længe har I to... - I et år.
Gør hun dig lykkelig? Lykkeligere, end du var med mig?
Hun tjener sine penge på ærlig vis. Hun drikker sig ikke plørefuld.
Og hun får mig ikke til at græde om natten, mens jeg tænker på, hvor hun mon er.
Jeg var ulykkelig. Jeg blev forvist fra min stamme, fordi jeg elskede dig.
Og jeg prøvede at bygge os et hjem, så du kunne glemme det.
Men det kunne du ikke.
Gwinn virker skøn. Det har du fortjent.
Tak. Da du forlod mig, mistede jeg min familie.
Jeg har været heldig at finde en ny. Jeg ønsker det samme for dig.
Min søde Ho-Ho.
Vi vil besejre Forge.
Jeg vil vise Marlamin og Elg-stammen, at det var dumt at forlade mig.
hverken skat eller skæbnestund
slår at bringe vin til mund
vi dingler mens vi nyder smag'n
vi hæver kruset og spilder dag'n
hurra som I ved
kan trængslerne vente en stund
dåre er den der skuer ned
i mismodets dybe grund
hurra som I ved
kan trængslerne vente en stund
dåre er den der skuer ned
i mismodets dybe grund
Mange af mine slægtninge faldt under slaget her.
Jeg forestillede mig altid, at jeg ville hvile i indviet jord som her.
Ja. Er der nogen, der har en spade?
Okay, Simon, hvordan fungerer det her?
Jeg læser besværgelsen på denne klerkeamulet.
Den er her et sted. Her!
Okay. Når den døde mand er vækket, kan vi stille ham fem spørgsmål.
Derefter dør han igen og kan aldrig mere vækkes til live.
Hvorfor fem spørgsmål?
- Det ved jeg ikke. - Ret arbitrært.
- Kan vi komme videre? - Ja, klart.
Skønt.
Måske siger jeg det forkert.
Jeg blev ikke bange. Jeg blev bare overrasket.
Så er det nu.
- Faldt du i Slaget ved Evigsumpene? - Ja.
Fedt! Altså, ikke for dig. Det gør mig ondt.
- Fire spørgsmål til, ikke? - Jo.
Nej, det var ikke til dig.
- Talte det som et spørgsmål? - Ja.
Pokkers.
Du skal kun svare, når jeg taler til dig, okay?
Ja.
- Hvorfor sagde du "okay" til sidst? - Det gjorde jeg ikke.
Fantastisk. Hvor er spaden?
Toke Horgath.
Så du Spaltningens Hjelm under slaget?
Min høvding, Stanhard Grimwulf, havde den.
Okay, godt. Og hvad gjorde Stanhard Grimwulf af den?
Da kultisterne kom over bakkekammen, vidste vi, at vi var i overtal.
Men den fordel betød intet imod dragen Rakor.
Horgath!
Tag den her og flygt! Hold den væk fra Rakor for enhver pris!
Forstået, herre. Bare rolig.
Det er det sidste, jeg husker.
Nå, men...
Tak for hjælpen.
- Lad os finde Stanhard Grimwulfs grav. - Vent lidt.
Skal du ikke stille ham de sidste spørgsmål?
Han har fortalt os, hvad han ved.
Du kan ikke bare efterlade staklen sådan der.
Ja ja.
- Hvad er din livret? - Havre! Nej, byg.
Mand.
- Kan du lide katte? - Ikke rigtigt.
- Okay. Hvad er to plus to? - Jeg er dårlig til at regne.
- Føles det ikke bedre? - Nej.
Den mest byrdefulde beslutning, en hærfører kan træffe, er at gå i retræten.
Jeg gav ordren.
Jeg bød min general at give hjelmen til vores hurtigste rytter, Ven Salafin.
Hvis vi kan nå over bakkekammen, kan vi...
Ikke igen.
Det var morgenen inden slaget.
Da jeg trådte ud af badet, gled jeg på den glatte sten.
- Og så gik du i krig? - Nej, jeg døde af faldet.
Stanhard Grimwulf sagde, at han gav hjelmen til Ven Salafin. Er det ikke dig?
Jeg er Sven Salafin. Ven er min bror.
- Det er et mareridt. - Er Ven okay?
Jeg var såret og havde mistet min hest, da jeg undslap slagmarken.
Jeg kerede mig ikke om min egen skæbne. Hjelmen skulle bare beskyttes.
Det var en mand fra Thay, som bar Szass Tams mærke.
Jeg ventede på dødsstødet.
Men det kom aldrig.
Han var venlig. Han sagde, at han hed Xenk Yendar.
Han var flygtet fra Szass Tam og levede nu i eksil.
I min døende stund lovede han at beskytte hjelmen.
- Og jeg troede ham. - Vrøvl. En venlig thayaner?
- Jeg taler sandt. - Din mund er fyldt med hestemøg.
Thayaneren løj, og du døde forgæves. Vi må finde en anden vej ind.
Nej, jeg har hørt om Xenk.
Han er paladin. Han hjalp enklaven med at besejre Talosklerkene.
Min onkel sagde, at Xenk drev en Altseende på flugt med en hvæsset kalabas.
- En hvæsset kalabas? - Noget skarpt.
Thayanerne er mordere. Slut.
Hvad?
- Jeg har også hørt om ham. - Nej.
Han kæmpede sammen med min fætter i Anauroch-ørkenen.
Så find I Xenk og hyg jer med ham. Jeg finder en anden vej ind.
- Hvad er hans problem? - Thayanerne har forvoldt ham skade.
Jeg ved, hvordan du har det, men tiden rinder ud.
Det ville være at forråde Zia.
Nej, det ville være for at redde hende og Kira.
Hvis Xenk er et svin, så flækker jeg ham på midten.
- Det var sødt sagt. - Hvad har vi at miste?
Ved nogen, hvor dumme Xenk befinder sig?
Han arbejder med Barderne i Mornbryns Skjold.
Fedt. Barder.
- Hvad er hans problem med Barderne? - De har også forvoldt ham skade.
Undskyld?
- Jeg er stadig i live. - Ja.
- Hvad er din yndlingsbog? - Det er svært kun at vælge en.
- Femte spørgsmål, ikke? - Jo.
Hvad angår historiske bøger er det "Lykanthus Szars Hugtandede Bog".
Det var kun det fjerde spørgsmål.
Hallo?
Pis.
- Træk! Træk! - Vi skal have flere folk herhen!
Barnet er i live!
Tak!
- Han er interessant. - Ikke mere end så mange andre.
- Ed, tal med ham. - Det kan du gøre.
Jeg har trukket katte ud af fisk før.
Er du Xenk?
En forespørgsel, jeg ikke besvarer uden at kende den spørgende.
Jeg er Holga Kilgore. Det her er Simon, Edgin og Doric.
- Hvad fører jer til Mornbryns Skjold? - Dig.
Vi skal finde Haltningens Hjelm.
- Spaltningens. - Ja.
Mange liv gik tabt for at forsvare hjelmen. At tale om den er at vanære de ofre.
- Janklee. - Ogsåjankleetil dig, den herre.
Du er kendt for din ære og integritet. Vores motiv for at søge hjelmen er ædelt.
- Jep. Vi vil plyndre nogen. - Holga!
Ikke hvem som helst. Forge Fitzwilliam.
Og den Røde Mager fra Thay, han samarbejder med.
Følg med.
- Hvad er det her for et sted? - Et Barde-tilflugtssted.
Men det vidste din ven Edgin jo godt.
- Hvordan vidste du, at jeg var Barde? - Du har afsværget din ed.
Men din ed har ikke afsværget dig.
- Symmetrien redder ikke det vrøvl der. - Hvorfor vil I berøve Fitzwilliam?
Han stjal Edgins datter og en masse skatte fra os.
- Og en Genopstandelsestalisman. - Den behøver han ikke kende til.
- Forge er en søn af en hore. - Så du bebrejder hans mor.
Hvad? Nej, det er bare noget, man siger.
Jaså. Jeg benytter mig ikke af mundheld.
Du er ikke særlig sjov, hvad?
Hvis Fitzwilliam er allieret med en Rød Mager, er deres mål mere end politiske.
For 100 år siden var nekromantikeren Szass Tam en af otte zulkirer, der ledede Thay.
- Fedt, en historietime. - Men Tam hungrede efter al magt.
Til solhverv forsamledes hovedstadens folk for at fejre højtiden.
Hverken de eller hans medregenter vidste, -
- at Tam havde sin egen plan.
At begå et uhelligt kup.
Han slap Den Dragende Død løs.
En magi, som opslugte sjælen hos dem, som bevidnede den, -
- og gjorde dem til hans trælle.
Med hjælp fra sine Røde Magere skabte Szass Tam en hær af udøde, -
- som gjorde ham i stand til at erobre hele landet.
Szass' magt rækker ikke ud over Thays grænser.
Han og hans Røde Magere vil ikke helme, før hele Faerûn er smittet af ondskaben.
Vi ved godt, at Røde Magere er slemme.
Og det gør Forge også. Hvis de hjalp ham til magten, hvad får de så ud af det?
Vi har vist en fælles fjende.
Skaf os hjelmen, så besejrer vi Forge. Ingen bevarer fyrstetitlen uden skatte.
- Så mister De Røde Magere deres stråmand. - Og hvad med de skatte, I stjæler?
- Hvad betyder det? - Jeg skal ikke impliceres i tyveri.
Fint. Vi deler skattene ud til byens folk.
- Sværg at gøre det. - Hvad?
Læg din hånd på dette Bardesegl, og sværg, at du vil videredistribuere værdierne -
- til folk i Vinterløs.
Okay. Fint.
Gør det bare, Ed.
Lov, at du vil give Forges penge til folket.
Jeg lover, at jeg vil...
...give Forges penge til folket i Vinterløs.
Behold den her.
Du tror måske endnu ikke selv på dine ord, men det gør jeg.
Godt for dig. Simon, pas på den her. Nå, hvor er hjelmen?
- I Undermørkets dybder. - Undermørket?
- Skulle du ikke beskytte den? Hvorfor der? - Fordi ingen vil vove sig derned.
- Det lyder skønt. - Det er lige omvendt.
Ja. Jeg var ironisk.
Ironi er en kniv, som skærer dens bærer dybest.
Nå? Synes du det, Xenk?
Der er en indgang øst for Sværdbjergene i Krypthave-skoven.
Der kan vi stige ned til Dolblunde-ruinerne.
Tillad mig at spørge. Hvorfor afsvor du Barderne?
- Min kone blev dræbt, fordi jeg var Barde. - Det gør mig ondt.
- Fik hendes overfaldsmænd deres straf? - Mener du thayanerne?
- Nej. - Ikke alle thayanere har ondt i sinde.
Jeg var dreng, da Szass Tam greb magten i Thay.
Jeg bevidnede hans magis rædsler.
Ærefulde mænd blev til monstre.
Folks sind blev slettet.
Forældre vendte sig mod deres egne børn.
Jeg undslap i live...
...men jeg var for evigt forandret.
Vi to har begge mistet en del af os selv.
Det vigtige er, hvad vi gør med det, der er tilbage.
Jeg vil bryde ind i Vinterborgen og redde min familie.
Og talismanen? Du vil vække din kone til live.
Udmærket, men det plan, vi kalder "livet", er kun et af mange.
At hive din kone tilbage til sit gamle liv er at fratage hende hendes nye eksistens.
Kan en anden ride ved siden af ham?
Følg med mig til mundingen.
Mundingen?
Undermørket har mange indgange.
Det her er en af de mindre iøjnefaldende.
Jeg hopper sidst.
Det er en dagsrejse. Jeg har valgt en vej, hvor vi undgår selskab.
Hold jer tæt på, og vær stille.
Hvad end I har hørt om dette sted, er den sande fare hernede langt værre.
Bliver vor vej for mørk, -
- så tag min hånd, og jeg vil føre an.
Jeg tager ikke hans hånd.
Vær på tæerne. Jeg stoler ikke på ham.
Heller ikke selv om han hjælper os?
Han har noget gemt i ærmet.
Jeg har kun min arm i ærmet.
- Hvordan kunne han høre det? - Det der hørte jeg også.
Jeg hader dig.
Vejen til ruinerne er her.
Stå stille!
Rochnoner.
Intellektædere. Små, men mægtige.
De æder ens hjerne og tager kontrollen over ens krop.
- Hvad gør vi? - Ikke en lyd.
De tiltrækkes af mental energi.
Jo mere intelligent man er, jo større er faren for, at de angriber.
Det var lidt sårende.
Der er den. Den hængende by Dolblunde.
Hjelmen befinder sig på den anden side af afgrunden.
Men forsigtig. Broen beskyttes af en ældgammel gnom-fælde.
Vi skal følge en bestemt forskrift for ikke at udløse fælden.
- Hvilken forskrift? - Den er enkel.
Begynd i midten og træd kun på de ulige sten, -
- og bevæg jer fremad, undtagen ved hvert femte trin, som skal være til siden.
Til venstre eller højre, bare afstanden mellem første og sidste mand er den samme.
Gå derefter fremad igen, kun via ulige sten.
Men midtvejs skifter vi til de lige sten.
Samme mønster, men nu sidelæns hver fjerde gang, -
- indtil vi når til de tre...
Jeg satte måske min fod på broen.
Jeg vidste ikke, at den begyndte der.
Så... beklager.
Den er ikke særlig holdbar.
Kan du ikke bare trylle os over?
Der er for langt til telekinese.
Jeg har et reb i tasken. Jeg kan binde det til øksen.
Jeg kan smide den over, så den sidder fast.
- Du ved godt, at sten er hårde ikke? - Klap i.
Hvor har du den fra?
Marlamins vandrestav? Jeg stjal den fra en mager i Gråtinderne.
Det er ikke en vandrestav.
- Det er en Hid og Did-stav. - En hvad?
Den bør kunne række cirka 400 meter.
Se her. Hid...
...Did.
Det virker!
Kan I se? Vi har slet ikke brug for broen.
Det klarede jeg godt.
Godt reddet.
Jeg giver dig denne og stoler på, at du vil give dit liv for at beskytte den.
Det vil jeg.
Hold den her.
Ondskaben lurer her.
- Er det ...? - Thay-snigmordere.
Du ser ældet ud, Yendar. Det må være det ækle dødelige blod.
Og du, Dralas, ser lige så vederstyggelig ud som sidst, vi mødtes.
Så vil jeg sørge for, at vi aldrig igen mødes.
Lad mig tage hånd om dem.
Godt, han er på vores side.
- Vi må fly. - Hvorfor? Du dræbte dem alle.
Det er ej simpelt at dræbe det, der allerede er dødt.
Er du rede til næste strid, Yendar?
Hurtigt!
Det var en buttet drage.
Det er Themberchaud. Han må have fundet et nyt bo.
Åd han det gamle?
Jeg har dig!
Vejen ender blindt!
Simon! Deroppe!
Tak for det.
Du ville have gjort det samme for mig.
Ja...
Møgdyret vil bare ikke stoppe.
Kom! Han sidder fast!
Det gør vi også.
- Vi drukner! - Få os ud med portalen.
Jeg skal kunne se målet. Vil du hoppe fra den mur til den mur?
Det er saltvand. Simon, kan du huske det trick, du lavede i Treorne?
- Duften af nyklippet græs? - Nej, det med flammefingeren.
- Ja, hvorfor det? - Holga, slå ham!
Vil du gøre ham vredere?
Når jeg siger til, dykker I ned under vandet, og så er det din tur, Simon.
- Hvad glor du på? - En Barde, der er vækket af sin slummer.
Nu, Holga!
Igen!
Nu!
Det er her, jeg forlader jer. Jeg ønsker jer held og lykke på rejsen.
- Tager du ikke med? - Det kan jeg ikke. Dette er din færd.
Jeg har givet jer redskaberne. I må benytte jer af dem.
Kan du ikke benytte dem for os? Du er bedre til kamp og strategi og...
Stort set alt andet end at tale. Det er ikke så rart at tale med dig.
Når troen falmer og tvivlen blomstrer, mindes jeg de ældgamle maksimer...
Okay. Vi ses senere.
Der går han.
Han vandrer bare væk.
Han går så lige.
Vent. Nu kommer han til en klippesten. Går han rundt om den?
Niks. Lige henover.
Hvad er det, du mumler?
Jeg forbereder mig på at gå i fase. Kan jeg ikke det, er jeg uduelig.
Det er et stort pres. Det var hårdt at skaffe den.
Ja, det er jeg klar over.
Vores skæbne hviler i dine hænder.
Kom så.
Der er han, den store Simon Aumar.
Mageren af troldmandsslægt.
- Hvem er du? - Kender du mig ikke?
Mit navn er også Aumar.
Du er min tipoldefar.
Det er noget af en hjelm. Hvad får dig til at tro, at du er værdig til den?
Jeg tror på mig selv?
- Spørger du mig om det? - Nej, det... det er jeg sikker på.
Jeg er en stor mager.
Er du det?
Det sjove ved magi er, -
- at den vælger, hvem der må benytte sig af den.
Og den tolererer ikke tåber.
- Hvorfor fortæller du mig det her? - Det ved du vist godt.
Simon.
Gik du i fase med den?
- Er du okay? - Kom her.
Hvad skete der?
- Jeg talte med en. - Ja?
Min tipoldefar. Han var... ikke hjælpsom.
Talte du med ham? Det så ud, som om hjelmen fløj af med det samme.
Tiden går anderledes der.
Okay. Jeg prøver på en anden måde.
Fedt. En ny måde. Gør det. Du kan godt.
Du bliver bedre. Du fløj kortere denne gang. Bare klø på.
Vi rejser om seks timer. Lykkes det dig ikke, får jeg ikke min familie tilbage.
- Aldrig har jeg set en større kujon. - Kujon? Du er også herunder.
- Fint, så tager jeg mig af det. - Nej, nej, nej. Jeg kan godt.
- Og du vil være Barde. - Stille.
Du godeste. Pokkers.
Den er der.
Du skal ikke prøve på at fange den.
Du skal slippe den fri.
Ed!
Ed, vi har et problem. Jeg kan ikke.
- Hjelmen. - Jeg kan ikke komme forbi gamlingen.
Jeg sagde, jeg ikke kunne gå i fase med den.
- Hvorfor al den larm? - Han har lidt problemer med hjelmen.
- Gør det nu bare, Simon. - Okay. Tak, Holga. Jeg "gør det bare".
Jeg sagde, at det her ville ske på kroen, men du ville ikke høre på mig.
- Hvad mener du med det? - Han sagde, jeg ikke skulle sige noget.
Og det er, fordi han er verdens stædigste menneske.
Du overtaler os til at gøre umulige ting, og så bebrejder du os det, når det ramler.
Kan du ikke gå i fase, så lægger vi en plan B.
Vi gravede mine slægtninge op og drog ned i Undermørket for den hjelm.
Og du vidste, at han ikke kunne bruge den?
- I mennesker lyver bare altid. - Nej, jeg troede på, at Simon kunne.
Vi har et par timer, til legene begynder. Vi gør altid det her. Vi improviserer.
Dvæl ikke ved, hvad der gik galt, og hvem der løj. Vi lægger en plan.
Jeg planlægger at tage hjem. Tænk, at jeg troede på nogen af jer.
Jeg tager også hjem. Jeg er ked af det med Kira.
Vi finder en måde at få hende ud på. Bare ikke i dag.
Det skal være i dag. Vi helmer ikke, før min datter er i sikkerhed.
- Er du ikke træt af fiaskoer? - Vi må aldrig lade os bremse af fiaskoer.
Gør vi det, bliver det en fiasko.
Ingen af os her kan sige, at vores liv er, som vi havde håbet, vel?
Holga. Du forlod din stamme for en mand, -
- som forlod dig, fordi du savnede din stamme.
Hvis du stopper nu, står det mejslet i sten.
Og det er det samme med dig, Simon.
Du er en lille tyv, der lader, som om du er en endnu mindre mager.
- Vil du lave din trylleforestilling? - Det er bedre end at dø.
Der er værre ting end at dø. Og Doric, du har integritet.
Det sidste, du vil, er vel at fortælle enklaven, -
- at du kunne redde dem, men ikke ville.
- Du kalder os fiaskoer. Hvad med dig selv? - Mig?
Jeg er den største fiasko af alle.
Jeg mistede alt, der betød noget for mig, og det var min egen skyld.
Ved du, hvem der dræbte min kone?
Det gjorde jeg.
Jeg besluttede, at vi havde fortjent et bedre liv, end Barderne kunne give os.
Men jeg vidste ikke, at Røde Magere satte mærker på deres skatte.
Jeg førte dem lige hen til os.
Jeg var ikke engang heldig at være hjemme, da de kom.
Jeg svigtede Barderne, min familie og alle jer.
Derfor kan jeg ikke stoppe nu. Så nu sætter jeg mig på stenen her...
...og lægger en plan.
Ryk dig lidt.
Jeg sætter mig gerne, men der er ikke plads på stenen.
Hvad med det her?
Vi bruger Hid- og Did-staven til at komme ind i skatkammeret.
Man kan jo ikke bruge den til at komme ind i et rum, man ikke kan se.
Det siger jeg heller ikke.
Vi sætter portalen på noget og lusker den ting ind i skatkammeret.
Det er kun skatte, der kommer derind.
Så sætter vi portalen på en skat.
Forge sagde, at de rigeste mænd i Baldurs Port og Vanddyb kommer med rigdomme.
De tager Højvejen. Vi kunne tage et af deres vogntog.
Der vil være vagter.
Ja, som vogter folk, der stjæler ting, ikke folk, der lægger ting i vognene.
- Holga, jeg kunne kysse dig. - Prøv du bare.
Perfekt. Mange tak.
Sikke en stor glæde det er at byde velkommen, -
- kære folk i Vinterløs, til genoptagelsen af Solhvervslegene.
Jeg garanterer for, at I vil se de mest spændende lege på hele Sværdkysten.
Reglerne er ganske simple.
Fem sindsoprivende udfordringer. Fem grupper af kæmpere.
Hvem end der overlever og når frem til Helle-buret, går videre til næste runde.
Husk nu. I bør ikke forlade arenaen, før legene er slut, -
- for der er en vidunderlig gave til jer alle sammen.
Sænk mig ned. Jeg er absurd højt oppe. Det var ikke det, vi aftalte.
- Åh nej. - Hvad er der sket?
Det ligger ned mod gulvet. Hvorfor gør det det?
- Pokkers. - Hvorfor går det altid skidt?
Lad mig prøve at lave en sprække.
Legene er begyndt.
- Vi tager en plan C. - Lort. Hvad er plan C?
At vi går tilbage til plan A.
- Du går i fase med hjelmen. - Hvorfor ikke kalde det plan A?
- Plan A stinker. - Jeg kan ikke gå i fase med den.
Det passer ikke. Dukunneikke gå i fase med den. Kig på mig.
Kan du huske kuppet i Vandbrus?
Din edderkoppemagi lykkedes først, da Jolym pudsede hunden på dig.
Da vi stjal Aoth Fezims spyd, lykkedes din stenhudsformular først, da pilene var nær.
I Treorne vendte du tyngdekraften om i et helt teater!
Gjorde du det?
Ved et uheld. Det var vild magi, og kun fordi de ville dræbe mig.
Præcis.
Hør her. Du er stærkest, når du tror, du er svagest.
Men det er der, du kan.
Du kommer ind i skatkammeret, okay?
Ikke fordi du kan...
...men fordi du skal.
Jeg fortsætter med at hakke.
Kan jeg lave en lille sprække, kan jeg klemme mig igennem som orm.
Som orm. Perfekt. Nu har vi en plan D, hvis plan C mislykkes.
Er plan D ikke bare plan B igen?
- Plan B stinker også. - Det hele stinker.
Her. Brug dem her til at holde kontakten.
Det her er en sten.
Det er en sendesten.
Men de virker kun i en time.
Smart.
- Hvordan kommer vi derind? - Vi afleder bare folks opmærksomhed.
Jeg har gode anelser om plan C.
Hvad vil du her?
når slaget er omme bli'r venner forelsked'
sønner krammer mødre brødre og fædre
før var de fjender nu er de venner
o lad os hylde piger og karle
før var de fjender nu er de venner
lad os hylde piger hylde piger
hylde piger
- Du ødelægger sangen! - Min fod sidder fast.
Koncentrér dig, Simon.
Hvad er det her for en galskab?
Jeg tror, de er ved at fatte mistanke.
Hvad i de ni dødsriger?
Der! Indtrængere!
Kom nu!
Kiras værelse er deroppe. Find skatkammeret, og så mødes vi. Af sted!
Holdt!
- Der er hun. - Jeg stopper dem. Find skatkammeret.
- Skal jeg ikke hjælpe? - Helt sikkert ikke.
- Du behøver ikke være så sikker på det. - Tag hende!
Forladelsesrådet er lige gået ovenpå.
- Luk op! - Et øjeblik.
Det gør ikke noget.
Okay, du kan godt. Bare slap af. Det haster ikke.
- Der er han! - Læg den der!
Så er dilettant-mageren tilbage.
- Jeg har ikke tid til det her. - Men jeg har al tid i verden.
Vi dør, hvis jeg ikke går i fase.
Så dør du som dåre. Det er bedre end at leve som en sådan.
- Så er det nok. Du kender mig ikke. - Du vanærer din families navn!
Glem mit navn. Lad mig gå i fase.
- Ikke så længe jeg lever. - Du lever ikke.
- Din tid er omme. Nu er det min tur. - Jeg tillader det ikke.
Jeg er ligeglad!
Undskyld.
Det tog sin tid.
Simon!
Simon, var det dig?
- Det var det. Jeg klarede det. - Godt klaret.
- Jeg holdt mig selv tilbage. - Det er jo det, jeg sagde.
- Jeg er inde i skatkammeret. - Det er vi også.
- Der er intet her. - Det hele er her. Hvor er I?
- Hvor er du? - Jeg tror, jeg er under arenaen.
Forge.
Det er her.
Det er ikke godt.
Simon! Doric! Er I der?
Hvad laver du her?
Kir!
Jeg er her for at hente dig. Vi må af sted.
Du forlod mig.
Nej. Jeg ved godt, du tror, jeg lyver og er en dårlig far, men...
Jeg er en dårlig far.
Og jeg forlod dig. Og jeg prøvede ikke på at få din mor vækket til live.
Jeg prøvede på at...
...vække min kone til live.
Og hvis du havde haft chancen for at lære hende at kende...
...og elske hende, som jeg gjorde, så ville du forstå det.
Men hvis du kommer med mig nu, -
- så har du chancen for det.
Man skulle tro, du kunne se forskel på din datter og en 300 år gammel mager.
Kira er i sikkerhed. Modsat mig anede hun ikke, du kom.
Hun ved ikke, hvor vedholdende du er blevet.
Hør her, Ed...
Jeg er ked af, hvordan det er gået.
Men hvis du er helt ærlig over for dig selv, ser du, at jeg kan give Kira et bedre liv.
Jeg håber, du finder trøst i, at hun er hos den far, hun fortjener.
Og jeg har jo ikke lyst til at se dig dø.
Så derfor...
...forlader jeg rummet her.
Hvad?
Hvis du vil dræbe os, så lad os dø med værdighed.
- Hvad mener du? - Giv os en chance i Solhvervslegene.
Det er da ikke en chance overhovedet.
Selv hvis I overlever turneringen, så vil Sofina...
Det er meget bedre at dø her end at deltage i legene.
Nej. De besejrede både dine og mine mænd. Lad dem kæmpe i arenaen.
Det har de fortjent.
...en skidt dag. Måske skal du bare sove videre.
- Er vi ...? - I arenaen.
Fjolset overtalte Forge til at lade os deltage.
"Fjols"? Jeg reddede vores liv. Og vi er lige over skatten nu.
Er det ikke lidt sært, at Sofina gik med til det?
Jo, hun har planlagt noget.
Hvor under arenaen var du?
Kan du huske det?
Jeg er ikke sikker.
Der var en havneplads dernede.
Jeg så vagter laste det hele på et skib.
Et skib.
- Forge skjulte ikke skattene for os. - Han stjal dem.
Han var ligeglad med at være fyrste. Han var ude efter skattene.
Han genindførte legene, så der var mere at stjæle.
- Hvad med Kira? - Vi skal hen til det skib.
Hvis Forge rejser, hvad får Sofina så ud af det her?
Måske kan jeg få os ud herfra.
Magihæmmende armbånd. De satte også et på mig.
Lige som du var ved at blive god til det.
Går vi bare gennem labyrinten?
Indtil vi når til buret?
Løb!
Kom med!
Tak.
- Hvor er de andre? - Kom. Denne vej.
- Har du smagt Forrykkerbæst-kødet? - Nej, det smager for meget af vildt.
Skibet er klar.
Mit skib er klar nu, så...
Nu tager Kira og jeg af sted.
Jeg håber, vores samarbejde var lige så behageligt for dig, som...
- Ud af min by. - Javel.
- Af banen! - Det brænder!
- Ét minut til, og jeg havde mistet hånden. - Men se, hvad du mistede. Kom.
Doric? Doric!
Der må være en vej ud af arenaen.
Kom! Kom!
- Nej. Nej, det her er ikke vejen ud. - Jo, det er.
Overlever vi det her, kommer der bare flere prøvelser, indtil alle i det bur er døde.
Vi skal finde en vej uden om det.
Jeg har en ide. Følg mig.
Hvad går din ide ud på?
Når gongongen lyder, hopper vi ind.
- Ind i det der? - Vil du ende som ham der?
Vi er kun derinde et par sekunder.
Hvem skal så hive os ud igen?
- Det gør jeg. Tro mig. - Altid.
Vent.
Vent!
Nu!
Det brænder!
Vi skal videre.
- Jeg har været her. - Vores udstyr.
Simon, prøv dem her til dit armbånd.
Kom med.
Det er noget af et andet stævnemøde.
- En rejse? - Ja. Rejser vi nu, er vi uden for fare.
Hvilken fare?
- Hvad er det her? - Det er et baghold. På dit flugtskib.
- Far. - Hej, skat.
Forge, kan du ikke fortælle hende, hvad det her er?
- Det ved jeg ikke. - Genopstandelsestalismanen, Kira.
- Grunden til, at jeg forlod dig. - Din far taler sandt, stump.
Det er onkel Forge, som fylder dig med løgn.
Det er noget vrøvl.
Kom med mig, Kir.
Så tager vi hjem og vækker mor.
Så kan vi være en familie igen.
Du skal ikke tage mine penge.
Læg talismanen, og forsvind fra mit skib.
- Nu. - Okay, okay.
- Hvad laver du? - Det er okay, min skat. Stille.
- Jeg lægger den. Ikke gøre hende noget. - Kan du se, Kira? Din far kender mig.
Han ved, jeg vil gøre frygtelige ting for at få, hvad jeg vil have.
Selv mod dem, jeg holder mest af.
Det er det, der skiller tiggeren...
Ingen gør stump noget.
Simon, få os væk herfra.
Beklager, Ed.
Beklager, Forge.
- Hvad laver hun? - Hvem ved? 20.000 på Gråhænderne.
Jeg er ked af, at jeg troede på ham.
Hvad? Hvad snakker du om? Du har intet at undskylde for.
Jeg skulle have gjort så mange ting anderledes.
Jeg havde en lang undskyldning, men den gav jeg til Sofina.
Jeg elsker dig, Kir.
Det skal intet stå i vejen for nogensinde mere. Det lover jeg.
- Jeg elsker også dig, far. - Det er godt, du er tilbage, stump.
Ved I, hvor mange skatte der er om bord? Det er overraskende, at skibet kan flyde.
- Okay. Vi skal holde lav profil. - Hvad er det?
- Det er Den Dragende Død. - Derfor skulle hun bruge Forge.
Legene førte byen sammen, så magien kunne skabes.
Szass Tam vil tage Vinterløs.
Lort også.
- Hvad gør vi, når vi når frem? - Simon, hvor langt rækker portalstaven?
400 meter. Hvorfor?
Jeg vil holde mit løfte til Xenk.
Stop det der nu.
- Du der. Havnemester. - Kan du se det der?
Som fyrste af Vinterløs kræver jeg et skib med besætning til at jagte fem...
Hvad foregår der? Nej!
Det er den gave, Forge lovede os!
Nej! Nej! Nej!
Nej! Nej! Nej! Nej!
Nej!
Det er til jer. Nyd det.
Okay. Det her er ikke forbi, før vi besejrer hende.
Hvad end der sker os, så hold dig skjult. Brug din halskæde.
Hvor tror du, hun er?
Hun ramte ved siden af.
Er du uskadt?
- Hvad gør vi, når vi når frem til hende? - Lad mig!
I kender ej mine kræfters styrke!
Så er det nok!
Det er endnu en tidsboble!
- Simon, kan du modvirke den? - Nej. Hun er stadig for stærk.
Undsky...
Alt for længe udholdt jeg Forge Fitzwilliams hovmod.
Den falske charme. De spydige bemærkninger.
Netop som jeg udrenser det levende afskum herfra, vover I at blande jer.
Mens I dør, så vid, at det ikke er slutningen.
For I vil lide for evigt.
Undskyld, din ånde lugter bare af gammelt tøj. Det er slemt.
- Hvad foregår der? - Jeg modvirkede boblen. Jeg er bedre nu.
Kira skulle få armbåndet på dig, -
- så Doric kunne gøre det her.
Jeg tror, du fik hende.
Jeg troede faktisk ikke, at planen ville virke.
Du forsikrede os om, at det ville den.
Holga.
- Fik vi hende? - Holga?
Ja.
Ja, vi fik hende.
Det er... Det er ikke et godt sted, hvad?
Nej, det er ikke så slemt.
Her. Simon, hjælp hende.
Det er en Rød Magers klinge. Der er intet, jeg kan gøre.
Vi lapper dig sammen. Det er intet problem.
- Du må ikke forlade os. - Rolig, stump. Sørg ikke over mig.
Nej, nej, nej. Ingen sidste ord.
Jeg er stolt over, hvad jeg gjorde her.
Jeg dør som helt.
Og du...
Du er en god mand. En ægte Barde.
- Klap i. Du ved godt, jeg er en idiot. - Du skal love mig noget.
Ja. Sig frem.
Du skal tage dig godt af vores pige.
Hun er det bedste, du har skabt.
Det skal jeg nok.
hverken skat eller skæbnestund
slår at bringe vin til mund
vi dingler mens vi nyder smag'n
vi hæver kruset og spilder dag'n
hurra som I ved
Nej.
Nej!
Jeg har brug for dig.
Vi kan kun bruge den én gang.
Det ved jeg godt.
Sig ikke, at I spildte den på mig. Hvorfor gjorde I det?
Szass Tam vil ikke bryde sig om det her.
- Kommer han efter os, så er vi rede. - "Vi"?
Nå nej, du kan ikke lide mennesker.
Nogle af jer er okay.
Hvad med dig?
Tager du tilbage til Barderne? Vil du være blandt dine egne?
Jeg er blandt mine egne.
Jeg ved godt, at mit sidste bejlerforsøg var skidt.
Men vil du overveje at prøve igen?
- Ja, okay. - Ja?
- Fald ned. - Ja.
Forbandede kalk.
Godaften.
I ved, hvad der så skete.
Sofinas magi var borte, og fyrst Vinteraske kom til sig selv.
Han gav dem, der reddede Vinterløs, Heltedådsmedaljen.
Og Smaragdenklaven -
- fik en formel erklæring om, at han ville beskytte deres folk og land.
Man kunne sige, at mine handlinger, omend forkastelige, førte til byens opblomstring.
Jeg har kun afsonet i et år, men jeg må sige, at det har...
...åbnet mine øjne.
Jeg har set ind i mig selv og spurgt mig selv...
"Hvad foregår der derinde?"
Og jeg har indset, at meget handler om min mor.
Hun var en streng kvinde, som ofte rasede...
Stop, stop! Vi har hørt nok.
Benådningen afslås. Mødet er hævet.
Jarnathan!
Nej, jeg er virkelig ked af det.
Jeg ved ikke, hvad der gik af mig. Undskyld! Undskyld!
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service
Hallo?
Vil nogen ikke stille mig et spørgsmål?
Er her nogen?
Dedikeret til Brian Goldner. Vi er for evigt taknemmelige.