Vem tvivlar inte när en man säger sig ha tillbringat en helg med Gud?
I ett ödehus, av alla ställen.
Och inte vilket ödehus som helst. Det här var Ödehuset.
Det jag nu ska berätta är lite... Nej, det är faktiskt helt otroligt.
Men det behöver inte betyda att det inte är sant.
Mack föddes i Mellanvästern.
En bondgrabb med irländska rötter-
- uppväxt med valkiga händer och strikta regler.
- Titta på mig! - Du gör illa mig!
Hans pappa var församlingsäldste. En skåpsupare.
Särskilt när regnet inte kom. Eller kom för tidigt.
Merparten av tiden däremellan.
Mack!
Jag tog nyss ut en äppelpaj ur ugnen. Kom och ät en bit.
- Nej tack. - Det var ingen fråga.
- Här har du. - Tack.
Titta på mig, vännen.
Pappor ska inte göra så mot sina barn. Det är inte kärlek.
Förstår du?
- Vad gör jag? - Prata med Gud.
Han lyssnar alltid.
Sjung med mig. De som känner sig kallade kommer fram till altaret.
Den söndagen när prästen kallade-
- visste han att han inte kunde tiga mer.
- Jag är ledsen. - Det är okej.
Säg till honom vad du är ledsen för.
Jag kan inte få honom att sluta.
Jag försöker, men när han dricker-
-slår han min mamma.
Jag försöker skydda henne. Men jag kan inte.
Varför tvingar du mig till detta?
Varför skämmer du ut mig inför alla?
Säg det. Säg det!
Lyd era föräldrar i allt, för det är Herrens goda vilja.
- Högre! - Kolosserbrevet 3:20!
Lyd era föräldrar i allt, för det är Herrens goda vilja!
Misshandeln pågick halva natten.
Det som hände efter det vill Mack inte prata om.
Jag hoppas att du en dag kan förlåta mig.
Låt oss bara säga att smärtan kan förvrida oss inombords...
...och få oss att göra det otänkbara.
STRYKNIN
13 är på tok för ungt för att vara helt vuxen.
Våra hemligheter brukar kämpa sig upp till ytan.
Du är okej.
Mack och Nan hade varit gifta i 18 mestadels lyckliga år.
Hon är limmet som håller ihop familjen.
Om vi åker inom tre minuter så kan vi faktiskt komma i tid.
- Barn! - Missy, stå stilla i en sekund!
Josh?
- Är du klar? - Ja. Hur så?
Nåt är fel med Josh. Han är kammad och luktar gott.
- Han impar på Ally Taylor. - Vem är Ally?
Får hon dit oss i tid har hon min välsignelse.
Varför bryr sig Gud om om vi kommer i tid?
Hon har en poäng.
Gud bryr sig för att din mamma bryr sig.
- Kom nu! - Bra försök, din lilla busunge.
Hej. Mack, såg du matchen i går?
- Sen när kontrollerar jag i fjärren? - En dag får du tillbaka den.
Konstigt nog börjar jag gilla hennes serier.
Jag träffade Mack i kyrkan för tio år sen.
Då kände han inte Gud som Nan kände honom.
Om Macks relation var bred...
...så var Nans djup.
Hon kallade Gud Papa och pratade med honom som med en gammal vän.
Det kunde Mack aldrig förhålla sig till.
Men tillsammans skapade de ett liv som de flesta hade kallat bra.
Men allt det förändrades på ett ögonblick.
När den stora sorgen kom oinbjuden.
Nej, du får inte köra. Det är för farligt.
Jag har aldrig sett på maken.
Ja, visst klarar jag mig. Jag värmer den där risgrejen.
Jag är nog bara lite trött.
Jag tänkte skotta uppfarten innan det blir mörkt. Ring mig i morgon.
Ja, du med.
Det är den värsta stormen på 30 år. Tur att Nan och barnen inte åkte.
Behöver du hjälp? Jag tar skyffeln, så skottar vi rent på nolltid.
Jag klarar mig. Det borde inte ta så lång tid.
Tack för bensinen.
Vill du ha mat sen? Maggie gör kycklingpaj.
Nej, Nan ställde mat i kylen åt mig.
- Kanske nästa gång. - Okej.
- Tack. - Visst.
Det var ett tag sen. Jag har saknat dig.
Jag är i Ödehuset i helgen om du vill träffas. Papa.
Hey, pappa. Pappa? Pappa, fånga!
Det finns ingen plats.
Lägg den här nånstans där du hittar den sen.
Första hjälpen. Om vi får bistick så använder vi flodlera. Va, Josh?
Kan du inte skippa kursen?
Ni får jätteroligt. Jag litar på er pappas moderstalang.
- Hey, unga damen. Vad har du där? - Min insektssamling.
- Packar du ner småkryp? - Nej, pälsängrarna Dixie och Donna.
Den vandrande pinnen Wanda. Och larven Carl.
- Larven Carl. Jag gillar det. - Får jag ta med dem? Snälla!
- Vi kan inte lämna larven Carl. - Ingen bra idé.
- Nej! - Tyvärr, jag försökte.
Sommarens sista äventyr? Det blir ensamt här i helgen.
- Jag fiskar upp en stor öring åt dig. - Ingen köpt. Jag ser det direkt.
- Willie, har du lite tid? - Visst.
- Vi måste... vi måste åka nu. - Lite tålamod, tack. Barn?
Omelett!
- Stiligt gäng. - Ge er iväg nu! Hej då!
- Barn, titta där. Minns ni? - Vattenfallet! Vi måste stanna!
- Vi tittar på vattenfallet. - Vi måste till lägerplatsen.
Har Missy hört historien om indianprinsessan?
Du måste berätta den. Vi måste vända.
- Snälla! - Nej, vi kan inte stanna överallt.
Svaret är nej.
- Det var en gång en indianprinsessa. - Hur såg hon ut?
- Hon var väldigt söt. - Vad hade hon för hårfärg?
Sån här. Vill du höra historien?
Den här prinsessan var den äldsta hövdingens enda dotter.
Och han var ledare för en stor stam.
En sommar grasserade en hemsk sjukdom i området.
Även de starkaste krigarna blev sjuka och låg för döden.
Så hövdingarna samlades.
Prinsessans far berättade om en spådom.
Sjukdomen kunde bara stoppas om en hövdingadotter offrade livet.
Efter en lång debatt visste de att de inte kunde be om det offret.
När prinsessan hörde om spådomen så visste hon vad hon måste göra.
För hon älskade sitt folk så mycket.
En morgon klättrade hon upp till klipporna där.
Och utan att tveka hoppade hon.
Nästa morgon blev alla i stammen friska.
De sjuka reste sig från sina bäddar. Alla fröjdades.
Men hövdingen visste att hans dotter var borta.
Han visste vad hon hade gjort. Hans hjärta brast.
Han grät, ropade och bad att hans dotters offer skulle kommas ihåg.
Den store anden blev så rörd av hans tårar-
-att han besvarade hans böner.
Vattnet började falla - precis där.
Så skapades Multnomah Falls.
- Kan vi åka nu? - Pax för att sitta fram.
Lite tålamod, tack.
Det har du lärt dig av mamma, va?
- Var försiktiga nära vattnet. - Okej, pappa, visst.
Hej. Jag ska hjälpa dig med det där.
Så där ja.
- Jag heter Mack. - Emil. Där är min fru Vicky.
- Är de där två dina? - Det är de.
- De verkar komma bra överens. - Gör inte vi det blir det kymigt.
Vi ligger här om ni vill komma och bränna marshmallows.
- Det låter bra. - Kanon. Då ses vi sen.
Häromdan såg jag en björn
högt där uppe
den såg på mig jag såg på den.
- Ni har en fin familj. - Tack. Du med.
- Pappa, vi måste be till Papa. - Jag kommer strax.
Papa?
- Det är min frus smeknamn på Gud. - Jag gillar det.
Lite väl familjärt för mig, men barnen älskar det.
Jag kommer sen.
Vet du vad min mamma brukade säga?
Hon sa att när en stjärna blinkar-
-så hörs en bön i himlen.
Papa har verkligen fullt upp.
Varför var hon tvungen att dö?
- Vem? - Indianprinsessan.
Jag tror inte att hon var tvungen. Jag tror att hon valde att dö.
Det hon gjorde räddade hennes folk.
Är det en sann historia?
Det kan det vara.
Ibland bygger myter på sanna historier.
Men Jesus död är ingen myt.
Det står i Bibeln, så det måste vara sant.
Är den stora anden ett annat namn på Papa?
Han är en ande.
Och han... han är stor.
- Va? - Varför är han så elak då?
Varför frågar du det?
Han fick prinsessan att hoppa från klippan och gjorde så att Jesus dog.
Är inte det elakt?
Vet du vad? När vi kommer hem så har mamma ett bra svar åt dig.
Pappa, kommer jag nånsin att tvingas hoppa från en klippa?
Nej.
Nej, gumman. Du kommer aldrig att tvingas hoppa från en klippa.
- Skulle Gud be mig göra det? - Nej.
Han skulle inte be dig göra det heller.
God natt, pappa.
God natt.
Hon ställer bra frågor, va?
Ja, det gör hon verkligen. Hon är en helt makalös flicka.
- Det är ni båda. - Tack.
Älskar dig, pappa.
Jag älskar dig.
Sov nu.
Missy, du måste börja packa.
Ska prinsessan ha röda eller blå stövlar?
Dags att komma in!
- Pappa, röda eller blå? - Vad mer har hon på sig?
- Hon har en röd klänning som min. - Då ska de vara röda.
Det är jättefint.
Pappa! Titta på mig!
- Sluta! - Pappa!
Josh! Josh! Pappa!
Josh! Pappa!
Jag får inte loss honom!
- Är du okej? - Jag får inte loss honom!
- Han har honom. - Kom igen, pappa!
Kom. Ta i höger sida.
Kom igen, Josh.
Kom igen!
Josh! Så ja. Just så ja.
Missy?
Du kan komma ut, gumman. Allt är bra nu.
- Har du sett Missy? Är hon hos er? - Hon är nog med mina flickor.
- Är du okej? - Var är hon?
Hon är här nånstans. Vi hittar henne. Okej?
Inte här. Mina flickor är också borta.
Kolla toaletter och duschar där, så kollar jag de där.
- Missy! - Emily?
- Har du sett en liten flicka? - Nej, ingen.
Missy?
Vicki? Jag hittade dem.
- Var är Missy? - Tyvärr, de har inte sett henne.
Missy!
Missy! Gode Gud...
Vi måste veta om nåt är annorlunda jämfört med hur du minns.
- Du sa att hon var där. - Ja.
Vad är det där?
- Den där nyckelpigan, den nålen... - Är det inte Missys?
Nej. Definitivt inte.
Det är nog ett av två ställen: antingen sjön eller berget.
Kan nån berätta vad som händer?
Jag är hemskt ledsen, mr Phillips.
Tydligen så finns det en man som FBI har jagat i åratal.
De tror att han har fört bort minst fem unga flickor.
- Tror ni att han tog min Missy? - Vi vet inget säkert.
Den misstänkte kan ha siktats. Man i pickup vid Imnaha-vägspärren.
Vi är där inom en timme.
Mr Phillips? Gå och hämta era barn.
FÖRSVUNNEN MISSY PHILLIPS
Mr Phillips, det finns ingen här som inte bryr sig om er Missy.
Vi gör allt för att få tillbaka henne välbehållen.
Mamma!
Det är okej, jag är här. Jag är här.
Jag tog blicken från henne i ett ögonblick. De välte kanoten.
Mack, det är inte ditt fel.
Mr Phillips?
Markenheten har hittat pickupen uppe i bergen.
- Helikoptern väntar. - Mack, är du okej?
- Är du okej? - Jag är okej.
Vi måste åka.
- Hej. Vi skulle precis börja äta. - Vad fasen är det här?
Är det ett sjukt skämt?
- Tror du att jag skrev det här? - Om ödehuset. Undertecknat Papa.
- Vem mer vet det? - Jag hade aldrig skämtat om det.
Var hittade du det?
Det låg i min brevlåda. Någon la det där.
Vem skulle sjunka så lågt?
- Ska vi ringa polisen? - Och säga vad?
Brevet låg i brevlådan, inga fotspår i snön, undertecknat av Gud...
Var det inga fotspår?
- Bara glöm det. - Mack.
Mack!
Pappa!
Hallå! Vi är hemma!
- Hej, pappa. - Hej, killen.
- Är du okej? - Ja, jag halkade på isen i går kväll.
- Jag får se. - Det är bara en liten bula.
- Vad är det där? - Det är bara en jobbgrej.
- Var är Kate? - Hon kommer strax.
- Jag försökte ringa dig i morse. - Jaså? Då var jag väl helt utslagen.
Pappa? Kan jag gå och göra klart mina läxor hos Ally?
- Du har sett vädret ute, va? - Det är bara två gator dit.
En annan gång.
Hej, hör du. Hej.
- Vad? - Jag ville bara säga hej.
Hej.
- Kan jag gå? - Ja.
Hurdan var hon hemma hos Arlene?
Som hon alltid är.
Hon lämnar sitt skal ett ögonblick och kryper sen in igen.
Så jag ska ta med henne till min bror i helgen.
Han känner en psykolog vi kan prova. Jag tänkte att du kunde följa med.
Jag är rätt säker på att det är det sista hon vill.
Det är nog bäst om bara ni åker.
Jag måste byta om och göra lite ärenden i stan.
- Mack. - Ja?
Glöm inte att vi älskar varandra.
- Och du vet ingenting om det? - Det finns ingen stämpel.
Utan stämpel har det inte delats ut.
Vill du ha din post nu när du är här?
Vad behöver du en fyrhjulsdriven bil till?
Mack.
Kom igen. Vi har varit vänner länge. Säg som det är till mig.
Handlar det här om brevet?
Du tänker väl inte köra dit igen, va?
Har du pratat med Nan om det här?
Nej, jag vill inte oroa henne. Hon är redan på bristningsgränsen.
Har du bett böner om det?
Jag vill bara låna din bil.
Du vet att det inte är så smart, va? Tänk om det är den där mannen.
Han försöker kanske få dit dig av nån besynnerlig anledning.
Det vet vi inte än.
Har du tänkt på den andra möjligheten?
- Tror du att det är Gud? - Du sa att det inte fanns fotspår.
Det kanske låg där ett par dar utan att jag såg det. Jag vet inte.
Det är helt galet. Men jag måste göra nåt och det är allt jag har.
Okej.
- Men jag följer med dig. - Visst, okej.
Jag hoppas det går bra med henne.
Ja. Jag hoppas att det går bra med dig också.
- Gubben, kan du ta den här? - Ja.
Sms: ar du mig när ni kommer dit?
Hör på... Jag vet att du brottas med nåt.
Och det är okej om du inte vet hur du ska prata om det.
Det är bara att vi har förlorat så mycket redan.
Jag vill inte förlora dig också.
Tält. Ryggsäckar. Mat. Ljuslykta. Snöskor.
Bara utifall att.
- Var är ditt spö? - Jag visste inte att vi skulle fiska.
Vi bör ha nåt att göra innan vi konstaterar att jag är galen.
Okej, jag hämtar mina grejer.
Du tänker väl inte köra dit igen, va?
Jag vill inte förlora dig också.
Var är du?
Jag är här.
Kom fram.
Du kunde inte ens låta oss begrava hennes kropp.
Ditt fega kräk!
Varför?
Jag är ledsen. Jag är hemskt ledsen.
Förlåt.
Du ledde mig hit. Nu vågar du inte visa dig.
Just snygg Papa du är.
Rätt kallt här ute, va?
Jag har en brasa där inne, om du vill värma dig.
Kom nu, Mack. Jag vet en som gärna vill träffa dig.
Det sa jag ju.
Mackenzie Allen Phillips.
Oj, oj, oj.
Se på dig.
- Känner jag dig? - Inte särskilt bra.
Men vi kan jobba på det.
Jag har längtat så efter att äntligen få se dig öga mot öga.
Kan jag ta din jacka?
Och den där pistolen. Vi vill väl inte att nån blir skadad?
Jag förstår, det är förvirrande. Det förstår vi alla.
Du gör det på dina villkor och i din takt.
Ska vi inte presentera oss?
Jag är Elousia.
Jag har många namn, men det är ett av mina favoritnamn.
Eller om du vill så kan du kalla mig det Nan gör.
- Känner du Nan? - Ja då. Mycket bra.
- Säger du att du är...? - Det är jag.
- Den jag är? - Jag är den jag är.
Ser man på... Jag citerar redan Bibeln.
Och du har träffat min son.
Roligt att se dig, Mack.
- Din son? Så klart. - Och jag är Sarayu.
Sara vem?
Sarayu. Det betyder vindpust.
Okej.
Jaha...
Vem av er är...?
Det är jag.
Och du anar inte hur mycket jag älskar dig.
Det är okej, vännen. Släpp taget om det.
Vi samlar alla på saker vi sätter värde på, va? Jag samlar på tårar.
Okej.
Det är roligt att träffa er.
Jag kommer strax.
- Varför skulle jag tvunget vakna? - Jag tror att du tappade det här.
- Skrev du det här? - Vi är så glada att du ville komma.
Det här är knäppt.
Vad gör jag här? Vad ska jag göra?
Du ska inte göra nånting.
Du kan göra precis vad du vill. Du kan fiska.
Eller vandra. Hjälpa Sarayu i trädgården.
Eller så kan du gå och prata med Papa i köket.
Du väljer själv.
Jag vet att det är överväldigande, men...
Du kommer att klara det bra, Mack.
Jag avslutar ett projekt i verkstaden om du vill titta förbi.
Minns du den doften?
Ma Griffe.
Din mammas parfym.
Hon älskar dig mer än du kan ana.
- Är jag död? - Känner du dig död?
- Du visste att jag skulle komma, va? - Så klart.
Kunde jag ha valt att inte komma?
Jag är inte intresserad av fångar. Du kan gå ut genom dörren nu.
Varför tog du hit mig igen?
För att det var här du körde fast.
- Du bär klänning. - Ursäkta?
Jag har alltid föreställt mig dig med vitt skägg.
Det där är nog jultomten.
Efter din pärs tänkte jag att du inte kunde hantera en far just nu.
Här. Gör lite nytta.
Tryck ut.
Vik tillbaka. Rotera.
Svårare är det inte.
Jag vet att det finns en stor avgrund mellan oss, Mack.
Du tror kanske inte på det-
-men jag är särskilt förtjust i dig.
Jag vill hela det sår...
...som växer inne i dig och mellan oss.
Det finns inga enkla svar som tar bort din smärta.
Ingen snabb lösning som är bestående.
Livet kräver lite tid och många relationer.
Relationer?
Du är Gud den allsmäktige, va?
Du vet allt.
Du är överallt samtidigt.
Och du har oändlig makt.
Men ändå lät du min lilla flicka dö.
När hon behövde dig som mest...
...övergav du henne.
Jag lämnade henne aldrig.
Om du är den som du påstår dig vara...
Var var du när jag behövde dig?
Min son...
När allt du ser är din smärta så förlorar du mig ur sikte.
Sluta prata i gåtor.
Hur kan du säga att du ska hjälpa mig-
-när du inte kunde hjälpa henne?
På grund av dig...
...är hon borta.
Om du inte kan ändra på det så blir jag aldrig fri.
Sanningen befriar alla, Mackenzie.
Och sanningen har ett namn.
Han är i sin vedbod nu, täckt av sågspån.
Sanningen? Jag kan den historien.
Du lämnade honom också.
Du har en ful ovana att vända ryggen åt dem som du påstår dig älska.
Jag är inte den du tror att jag är.
Han sa det själv: Min Gud, min Gud, varför har du övergivit mig?
Nej, Mack.
Du missförstår mysteriet.
Tro aldrig att det som min son valde att göra-
-inte stod oss bägge dyrt.
Kärleken lämnar alltid ett märke.
Vi var där tillsammans.
Jag lämnade aldrig honom eller dig och jag lämnade aldrig Missy.
Visst är han fin?
Skapad för att flyga.
Du å andra sidan skapades för att vara älskad.
Att leva oälskad är som...
...att vingklippa en fågel.
Smärta påverkar oss så.
Om man inte gör nåt åt det kan man glömma bort vad man skapades för.
Det önskar jag inte för dig.
Därför är du här, Mackenzie. Det här är din flyglektion.
Maten är strax klar.
Så Josh har en flickvän nu?
- Menar du Ally? - Jag gillar henne.
Jag med. Jag är särskilt förtjust i hennes skratt.
Det är gulligt.
Han har fortfarande svårt att tro att detta är på riktigt.
Tror du det?
Hur är det med Kate?
Vi...
Förut stod vi varandra nära, men...
Herregud.
- Förlåt, jag menade inte... - Nej, det är okej.
Det var ju jag som gjorde det.
Det är gott.
Det var min bästa måltid någonsin.
- I drömmar och överallt annars. - Tack.
Jag får fråga... Jag har berättat allt om Josh, Kate och Nan för er.
Men om ni är verkliga...
...vet ni väl allt jag ska säga innan jag säger det?
Ja, men...
Vi väljer att lyssna på allt du säger som om det var för första gången.
Vi älskar att lära känna dina barn genom dina ögon.
- Jag diskar, du torkar? - Jag tar den här omgången.
Kan du inte visa Mack ditt hantverk?
Vill du ta en titt?
Okej.
Titta på det här.
Otroligt.
Jag fattar att ni alla hör ihop.
Men jag är mycket mer avslappnad med dig.
Det är nog för att jag är människa.
Men du är Gud också, va?
Jag är en mänsklig bro till Papa och Sarayu. Att se mig är att se dem.
Ni är så olika.
Elousia är inte alls som jag väntade mig.
Och Sarayu... Jisses.
Sarayu är kreativitet.
Handling. Livsandan.
Hon är min ande.
Kärleken ska finnas i en relation, Mack.
Det är allt vi vill ha med dig. Även om du inte kan se det.
Du är i fokus för vår kärlek och vårt syfte.
Hur vackert detta än är så är det inget jämfört med hur vi ser dig.
Sist jag tittade på stjärnor så här...
...så låg hon bredvid mig.
Jag vet.
God natt, Mack!
Pappa!
Missy!
God morgon, Mack.
Gillar du Neil Young?
Jag är särskilt förtjust i honom.
Hur sov du, vännen?
Bra.
Vet du, drömmar är viktiga.
De kan vara ett sätt att öppna ett fönster-
-och släppa ut den dåliga luften.
Finns det nån som du inte är särskilt förtjust i?
Nix. Jag har inte kunnat hitta nån.
Jag antar att det är sån jag är.
- Blir du inte arg på dem? - Jo. Vilken förälder blir inte det?
- Då går hela din vredesgrej igång? - Min vad då?
Din vrede.
- Nu förstår jag inte. - Lägg av.
Alla vet att du bestraffar folk som gör dig besviken.
Nej. Jag behöver inte bestraffa folk. Synden är sitt eget straff.
Du har svårt att acceptera det-
- men jag finns mitt i allt det som du ser som en röra-
-och verkar för ditt bästa.
- Det är det jag gör. - Hur kan du säga det?
Efter all smärta och allt lidande i världen.
Vad gott kan komma av att en liten flicka mördas av ett sjukt monster?
Du kanske inte orsakar sånt, men du stoppar det inte.
Mackenzie, du försöker förstå din värld-
-utifrån en mycket ofullständig bild.
Det är som att titta ut genom din smärtas kvisthål.
Den verkliga bristen i ditt liv är-
-att du inte tror att jag är god.
Det är jag.
Och om du kände mig och visste hur mycket jag älskar dig-
- så hade du, även när du inte förstår, vetat-
- att jag alltid verkar för det goda i ditt liv.
- Och då hade du litat på mig. - Litat på dig?
Varför skulle jag göra det? Min dotter är död.
Och du kan inte säga nånting som rättfärdigar det som hände henne.
Söker du utvägen?
Om du letar efter din bil så är det upp ditåt och precis bakom träden.
Fast du kan behöva de här.
Tack.
Bara så du vet...
Vi rättfärdigar ingenting.
Vi vill hela det, om du låter oss.
Innan du åker ska du hjälpa mig med nåt i trädgården.
- Inför morgondagens firande. - Vilket firande?
Om du vill veta så stannar du.
Det här är... vilt.
Det är inte ordet i ditt huvud.
- Det är en röra. - Visst är det?
Så vackert.
Jag vill plantera nåt mycket speciellt här i morgon.
För att förbereda jorden måste vi gräva upp alla rötter.
Annars kommer de tillbaka och skadar den nya växten.
Men det här är underbart.
Du kan börja där borta.
Försiktigt. Den där är livsfarlig.
- Vad gör en giftig växt här? - Du förutsätter att gift är dåligt.
För sig själv kan saven från den här kvisten döda dig.
Men blandas saven med nektar från den här blomman-
- så innehåller den plötsligt otroliga helande krafter.
Jag får fråga dig...
Hur säker är du på din förmåga att skilja gott från ont?
- Det är i regel rätt uppenbart. - Vad gör något till gott för dig?
Om det hjälper mig eller människor jag älskar.
Och ont?
Om det är skadligt.
- Om det skadar nån jag håller av. - Så du är i stort sett domaren?
- Ja, jag är väl det. - Har du nånsin haft fel?
Eller bytt uppfattning med tiden?
Visst.
Och det finns miljarder som du-
-som var och en avgör-
-vad ni tycker är gott och ont.
Och när ditt goda är oförenligt med din nästas onda-
-blir följden gräl. Krig bryter ut.
För att alla insisterar på att leka Gud.
Ni är inte ämnade att göra nånting av det.
Var och en på egen hand.
Det här var alltid ämnat att vara ett samtal mellan vänner.
- Vad tycker du? - Det är fortfarande en röra.
Ja, det är det, Mack.
Vilt, underbart och i perfekt utveckling.
Den här röran är du.
Så... du beslutade att stanna.
Jag funderar på det.
Sarayu är väldigt övertygande, va?
Om jag bara var smart nog att förstå nåt av det hon sa.
Om du vill gå en sväng så vill jag visa dig nåt på andra sidan sjön.
Jag ska bara avsluta arbetet, så ses vi där nere.
Ta båten om du vill. Jag lämnade mitt spö i den om du tror dig ha tur.
Pappa!
Mack. Mack, det är okej.
- Varför utsätter du mig för detta? - Det här är inte jag.
- Du sa åt mig att ro ut hit. - Mack, det här händer inne i dig.
- Låt det inte förtära dig. - Nej, nej, nej.
Ta ett djupt andetag och lyssna på min röst. Titta inte dit, titta hit!
Missy!
Tänk inte på det förflutna. Tänk inte på smärtan.
Titta på mig. Allt kommer att bli bra.
Titta på mig!
Tro mig. Inget av det här kan skada dig.
Titta bara på mig. Andas.
Bra, Mack.
Jag går ingenstans.
Nu... får vi ut dig ur båten.
- Va? - Du hörde mig.
- Det är inte roligt. - Jag skämtar inte.
- Du kan göra det här. - Det kan jag inte.
Nej, inte själv.
- Jag sjunker. - Nej.
Du ser en framtid utan mig och den framtiden finns inte.
Jag lovade att alltid följa dig. Och jag är precis här.
Kom nu.
Okej.
Nu så.
Det här är galet.
- Nu då? - Bara börja gå.
Ja, okej.
- Hur går det? - Jag är fortfarande skraj.
Vi ser ut att få sällskap.
Titta där.
Titta, ser du honom? Vilken skönhet.
Han är på dryga halvmetern. Jag har jagat honom i veckor.
- Varför inte befalla honom att hugga? - Vad är det för roligt med det?
Du stämmer inte med allt religiöst som jag har fått lära mig.
Religion. Religion är på tok för mycket jobb.
Jag vill inte ha slavar.
Jag vill ha vänner, familjemedlemmar att dela livet med.
Att följa reglerna och jobba på att bli en god kristen då?
Tänk efter, Mack.
Jag är väl inte direkt vad man skulle kalla kristen?
Nej, du är väl inte det.
Jag struntar i vad du kallar dem.
Jag vill bara se människor förändras genom att känna Papa.
För att känna hur det är att verkligen vara älskad.
Jag tror inte att jag nånsin har känt det.
Ta på dig skorna. Jag ska visa hur du kan göra det.
Följ stigen tills den slutar och sen... fortsätter du.
Följer du inte med?
Den här stigen kan bara du gå.
- Du sa att du aldrig lämnar mig. - Och jag menade det.
Lita på mig.
Glöm inte det du har lärt dig.
Jag väntar på dig precis här.
Fortsätt.
Hallå?
Är här nån?
Förlåt, jag...
- Vem är du? - Jag är Visdom.
Förstår du varför du är här?
Inte precis. Men jag börjar typ vänja mig vid det.
Denna dag är en allvarsdag med allvarliga konsekvenser.
Du är här för domen.
- Domen? De sa att jag inte var död. - Det är du inte.
Vad är det här då?
Tror du inte att Gud är god?
- Är Missy hans barn? - Självklart.
I så fall nej.
Jag tycker inte att Gud älskar sina barn så bra.
Om det är det du tror...
Kom. Sätt dig.
- Du kan döma mig därifrån. - Döma dig?
Har du nåt att bekänna?
- Du vet vad jag gjorde. - Ja. Men det är inte du som döms.
I dag är du domaren.
- Va? - Varför är du förvånad?
Du har hela livet dömt nästan alla och allt.
Deras handlingar och motiv. Som om du ens kände dem.
Du dömer direkt bara utifrån nåns hudfärg.
Deras kläder. Deras kroppsspråk.
Av allt att döma är du en skicklig expert, Mackenzie.
Sätt dig.
Okej.
Vem ska jag döma?
Några måste ha orsakat all smärta och allt lidande i världen, va?
De egoistiska då?
De giriga? De som skadar andra?
Mördare? Knarkhandlare? Terrorister?
Skyldiga?
Ja.
- Män som slår sina fruar då? - Låt bli mig.
Pappor som slår sina söner för att lindra sitt lidande?
Vi gör inte det här.
- Ska den där mannen dömas? - Ja.
Och du håller truten stängd!
- Den här pojken då? - Vad är det med honom?
Hade du dömt honom?
- Han är ett barn. - Men du har redan gjort det.
Den pojken är din pappa.
Då så... Mannen som mördar små oskyldiga flickor då?
Pappa! Pappa!
- Okej, det räcker. - Är den mannen skyldig?
- Jag fördömer honom till helvetet. - Hans pappa då?
Som förvred honom till detta avvikande monster?
- Jag fördömer honom också. - Hur kan du sluta där?
Går inte brustenhetens arv ända tillbaka till Adam?
Och Gud då? Bär inte han skulden?
Han satte allt detta i rörelse.
Särskilt om han visste resultatet.
Vill du att jag ska säga det?
Absolut.
Det är Guds fel.
Om det är så lätt för dig att döma Gud-
- måste du välja ett av dina barn att tillbringa evigheten i himlen.
Det andra barnet hamnar i helvetet.
- Jag kan inte... - Göra vad?
Jag ber dig bara göra nåt som du tror att Gud gör.
Så... vem ska till helvetet?
Du kan välja Kate. Hon har sagt några väldigt sårande saker.
Hon stänger dig ute. Du är inte ens säker på att hon älskar dig mer.
Eller... så kan du välja Josh.
Han har varit olydig.
Han smyger ut. Ljuger för dig.
Visste du inte det?
Mackenzie, gör ditt val.
Jag vill inte göra det här mer.
- Jag kan inte göra det här. - Göra vad?
- Jag kan inte. Jag gör det inte. - Du måste.
- Det är ingen lek. - Du måste.
- Vet du vad? Det här är orättvist. - Du måste.
Det är orättvist.
Jag kan inte.
Ta mig.
Jag går i stället för dem.
Jag tar deras plats.
Du tar mig.
Jag går i deras ställe. Låt bli mina barn och ta mig!
Mackenzie...
Du dömde att dina barn förtjänade att älskas.
Trots att det kostar dig allt.
Nu känner du Papas hjärta.
Men det jag inte förstår är hur Gud kan älska Missy...
...och utsätta henne för såna enorma fasor.
- Hon var oskyldig. - Jag vet.
Använde han henne för att straffa mig? För det är orättvist.
Och hon förtjänade det inte.
Min fru och mina barn förtjänade det inte.
Jag gjorde det kanske. För jag är...
Är det din Gud, Mackenzie?
Inte konstigt att du drunknar i stor sorg.
Gud är inte sån.
- Det här var inte Guds verk. - Han stoppade det inte.
Han låter bli att stoppa mycket som vållar honom smärta.
Det som hände Missy var ondskans verk.
Och ingen i din värld är immun mot det.
Vill du bli lovad ett smärtfritt liv?
Ja.
- Ja. - Det finns inte.
Så länge det finns en annan vilja i universum-
- som är fri att inte följa Gud, så kan ondskan hitta en väg in.
Det måste finnas ett bättre sätt.
Det gör det.
Men det bättre sättet kräver tillit.
Jag vill inte vara domaren längre.
Missy...
Hon hör dig inte.
Ser hon mig?
Nej.
Men hon vet att du är här.
- Är hon okej? - Mer än du anar.
Missy!
- Förlåter hon mig? - För vad?
Jag kunde inte rädda henne, jag kom för sent.
Missy tycker inte det.
Det gör inte Nan eller Papa heller.
Det är dags att släppa det.
- Hur var det? - Fruktansvärt.
Och underbart.
Jag är väldigt stolt över dig, min vän.
Tack... för att jag fick se henne.
Det var inte min idé.
Det funkar alltid bättre när vi gör det tillsammans, va?
Hinner Gud ligga och lapa sol?
Du anar inte hur mycket jag gör just nu.
Papa...
Ja, Mackenzie?
Jag har varit rätt hård mot dig.
Förlåt mig.
- Jag hade ingen aning. - Det är okej.
Det ligger i det förflutna nu, där det hör hemma.
Vi kanske kan börja växa tillsammans utan det?
Det hade jag velat.
Tack för att du lät mig se Missy.
Nöjet var helt och hållet mitt.
Jag kan inte säga vilken glädje det gav mig att se er tillsammans.
- Och Missy är en helt makalös flicka. - Jajamän.
Du förstår nu.
Jag kan uträtta otroligt mycket gott utifrån avskyvärda tragedier.
Men det betyder inte att jag iscensätter tragedierna.
Efter allt som jag har känt i mitt hjärta för dig...
- Varför fortsätta jobba med mig? - För att det är det kärlek gör.
Jag förstår inte relationer alls, va?
Fast du älskar mig ändå.
Karlar... Ni är jubelidioter ibland.
Hörde jag Gud kalla mig idiot?
Om skon passar, ja då. Om skon passar.
Fräscha upp dig, Mack. En stor kväll väntar.
Tänker nån säga vart vi ska?
Se dig omkring, Mackenzie. Glöm inte att njuta av resan.
Vi är framme.
- Är det här allt? - För dina ögon.
Bara för i kväll vill vi gärna ge dig en skymt av det vi ser.
Okej.
- Vad är de där? - Inte vad.
Vilka.
Papas barn från varenda tungomål, stam och nation.
Det du kallar personlighet och känsla-
-ser vi som färg och ljus.
Vad händer med den där?
- Varför är han fokuserad på oss? - Han är fokuserad på dig.
Är det...?
Pappa.
Mack, jag är hemskt ledsen.
För allt.
Jag var blind och kunde inte se dig. Jag kunde inte se någon.
Ja, jag vet.
Jag vet.
Jag var rädd.
- Jag visste inte vad jag skulle göra. - Min son, jag förlåter dig.
Du blev den far jag aldrig kunde bli.
Och jag är så stolt över dig.
Kan du nånsin förlåta mig?
Vi ses igen, min son.
Nu går vi hem.
Mack? Vakna.
Det är dags för oss att gå.
Papa?
God morgon, min son.
- Du jävlas med mig, va? - Alltid.
Till det vi måste göra i dag behöver du en far.
- Vart ska vi? - Vi är snart framme.
Vi är här för att göra nåt som blir väldigt smärtsamt för dig.
Snälla, nej.
Min son, vi går helandets väg för att avsluta denna del av din resa.
Vill du att jag ska förlåta honom?
Han mördade min dotter.
Jag vill göra honom illa.
Han ska lida som jag fick lida. Jag vill att du gör honom illa.
Det vet jag att du vill.
Men han är också min son och jag vill frälsa honom.
Frälsa honom? Han ska brinna i helvetet.
Så nu är du domare igen?
Så du bara låter honom slippa undan med det?
Ingen slipper undan med något.
Allt får konsekvenser.
- Det han gjorde... - Var fasansfullt.
Jag ber dig inte att ursäkta det han gjorde.
Jag ber dig lita på att jag gör det rätta.
- Och att jag vet vad som är bäst. - Och sen då?
Förlåtelse bygger inte en relation.
Du ska bara släppa hans hals.
Mack, smärtan i dig slukar dig.
Den berövar dig din glädje och förlamar din förmåga att älska.
- Jag kan inte. - Du är inte fast för att du inte kan.
Du är fast för att du inte vill.
Du behöver inte göra det här själv.
Jag är här hos dig.
- Jag vet inte hur man gör. - Säg det bara högt.
Jag...
Jag förlåter...
Jag förlåter dig.
Mackenzie, du är en stor glädje.
Jag är fortfarande arg.
Klart du är. Ingen släpper allt på en gång.
Du måste kanske göra det tusen gånger innan det blir lättare.
Men det blir det.
Nu går vi.
Nu tar vi hem Missy.
Jag förlåter dig.
Snälla, snälla!
Det gör en kropp gott att låta de helande vattnen flöda.
Det där är dina tårar, Mackenzie.
Vi har samlat dem länge nu.
- Här har du. - Tack.
Mackenzie, du måste överväga en sak.
Du kan stanna här hos oss eller åka hem till Nan och dina barn.
Hur det än blir så lovar vi att alltid vara med dig.
Men Missy då?
Om du stannar så är vi hos henne i eftermiddag.
Om du åker så lämnar du henne, men bara för stunden.
- Vad vill hon då? - Hon vill gärna träffa dig i dag.
Men där hon bor finns ingen otålighet så hon har inget emot att vänta.
Allt med att vara här har varit helt fantastiskt.
Hemma kör jag till jobbet och försöker vara en bra människa.
Älska min familj.
Är det jag gör verkligen viktigt?
Absolut. Mack, du är viktig. Och allt du gör är viktigt.
Varje gång du älskar eller förlåter, med varje god gärning-
- förändras universum. Till det bättre.
Om nåt är viktigt så är allt viktigt.
Då vill jag åka hem.
Då så... Får vi be dig göra en sak åt oss när du åker?
- Vad som helst. - Kate behöver dig.
Hon klandrar sig själv för Missys död.
Du hade din skuld att hantera. Men förebråelsens tid är över.
När jag åker tillbaka-
-vill jag ha kvar er i mitt liv.
- Jag har alltid varit där. - Jag är alltid där.
Jag kommer alltid att vara där.
Det är bra.
För jag har blivit särskilt förtjust i dig.
Jag älskar dig, Mack.
Mack?
Mack! Hej.
Hej, kompis. Du är vaken.
- Var är jag? - Du är på sjukhuset.
Var är Papa?
Jag hämtar doktorn och familjen.
Willie.
Hon var där.
Vem var var, Mack?
Jag måste prata med Kate.
- Hör du. Lugna ner dig. - Och Nan. Och Josh.
- Jag måste berätta för dem. - De är här. Sköterskan hämtar dem nu.
Vad hände?
Du blev påkörd av en 40 ton tung lastbil.
I går kväll?
Nej, i fredags. Precis efter att du hade stulit min bil.
Nej, det är omöjligt.
Jag var i ödehuset hela helgen.
- Mack, du kom aldrig dit. - Jo då.
Jag kom dit.
- Jag var där. - Det är mycket att ta in, okej?
Jag mötte Gud.
Papa bad mig säga åt dig att han är särskilt förtjust i dig.
- Mack? - Vila.
Åh, du är okej.
Förlåt. För allt.
Det är okej. Vi kan prata om det sen. Du behöver bara vila nu.
Jag har så mycket att berätta om...
...sjön. Och Papa.
Och Missy.
Hon var där. Jag såg henne.
Det är okej.
Hon är mer än okej. Hon är lycklig.
Hon är vacker.
Hon är så vacker.
- Hej, killen. - Hej, gubben.
Du är stark.
Tack.
- Ge mig och Kate en minut här. - Ja.
Tack.
Hej, du.
Jag vet att det inte har varit så bra mellan oss på sistone.
Jag var så försjunken i min egen sorg...
...att jag inte kunde hjälpa dig igenom din.
Jag är verkligen ledsen.
Kate.
Inget av det här är ditt fel.
Jag skulle aldrig ha ställt mig upp i kanoten.
Titta på mig.
Tänk inte på det förflutna. Allt kommer att bli bra.
Jag vet hur det känns att bära det som du har burit på.
Och jag har bara börjat lära mig hur man ska släppa taget om det.
Jag hoppas vi kan lära oss att göra det tillsammans.
Vad du än går igenom så behöver du aldrig göra det själv.
- Jag älskar dig så mycket. - Och jag älskar dig, pappa.
Jag älskar dig så mycket, Kate.
Den eftermiddagen berättade Mack allt för Nan.
Jag tror dig.
Under veckorna som följde blev Mack snabbt bättre.
Jag är säker på att vissa undrar om allt hände som Mack minns det.
Eller om nåt av det hände alls.
Det får ni väl avgöra själva.
Men förändringarna jag ser varje dag i min vän är bevis nog för mig.
- Hej. - Willie sa att abborren nappar.
- Tio dollar om jag slår hans 2,3 kg. - Lättvunna pengar.
- Tog du med ett spö till mig? - Välj själv.
Jag har ett till dig också, om du tror dig ha tur.
Kör till!
Den stora sorgen är borta.
Mack upplever de flesta dagarna med en djup känsla av glädje.
Han älskar innerligt, han är snabb att förlåta-
- och ännu snabbare med att be om förlåtelse.
Han har blivit ett barn igen.
Eller kanske barnet som han aldrig fick vara.
Full av tillit och förundran.
Och det skulle inte förvåna mig om Mack då och då tar av sig skorna-
- bara för att se om... Ja, du vet.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017.
Ansvarig utgivare: Anders Melin