Ja. Det här var kul.
Jag gillar det här och vill inte förstöra nåt som är bra.
- Gör du slut? - Tvärtom.
Min familj är värd för en dum ceremoniell turnering-
och du skulle göra den uthärdlig.
Jag vet, du kan inte komma nära-
- på grund av din fru som dog för 40 år sen, jag vet.
Det här är inte det, det är en grillfest med mina föräldrar.
Du vill inte komma närmare än så här.
Då hittar jag nåt jag inte gillar med dig eller blir uttråkad.
Det är bara en "plus en". Har du aldrig ogillat nåt med Diane?
Jag har inte mycket att se tillbaka på.
Omega-apparaten, prylen mitt onda jag använde för att radera Diane överallt.
Den jävlas med hjärnan. Beth tror bara att hon minns sin mamma.
Vänta, varför pratar jag om det här?
Har vi sex igen? Vad är det för kläder som tas på?
- De här sexkläderna. - Schysst!
Välkomna tillbaka till "Tårta eller fejk", kändisversionen.
- Behöver du en kniv, mr Stabby? - Jag tog med min egen!
Var har du varit? Skiter du fortfarande där jag äter?
Tagga ner, SB.
Jag kände Bug-Ann i en miljard år innan du ens blev klonad.
Slappna av. Pappa är för kär i mamma för att binda sig.
- Tur. Fortsätt sura, gamling. - Ni missade allt.
Det var en riktig bebis, ingen tårta, och mr Stabby är cancellad nu.
Och dessutom: Varför hackar alla på Rick?
Han har varit en kärleksfull pappa till vår familj så länge jag kan minnas.
- Ursäkta? - Minns du honom på vårt bröllop?
Och när Morty föddes? Och när han uppfann jordnötssmör- och syltmackor?
- Rick är toppen! - Va?
Va? Minns ni inte allt det här?
Jaså... Jag tror jag vet vad som pågår.
- Jag gillar inte att alla tittar. - Jag visste det.
Mina damer och herrar, det här är Minnes-Rick.
Krysta, älskling. Du klarar det.
- Han är så stöttande. - Hur fick vi den här versionen av dig?
Han är bara ett minne av mig när jag var som mest passionerad och heroisk.
Han smög ut ur Fågelpersons hjärna och in i min.
Han måste ha dumpats i Jerry av misstag-
- när vi blandade våra hjärnor förra säsongen.
Fågelperson minns dig som snygg.
Jag är snygg, och han förstör allt genom att invadera vår familjenostalgi.
Jerry har motsvarigheten till minnescancer nu.
- Cancer? - Men han är en klyftig liten jäkel.
Se hur långt han har kommit med fjädrar- och kugghjulsteknik. Hursomhelst...
Livets mirakel. Ni kommer att fixa det här galant.
Helvete!
- Men ni får klara er utan mig! - Jerry, ta ratten!
Jag älskar att umgås med er!
- Slappna av, lillen. Ta det lugnt. - Din jävel!
- Du strandade mig här! - Din skit!
Du förstörde Jerrys hjärna. Han gillar mig nu. Det är hemskt.
Dra åt helvete! Du har en vacker familj.
Allvarligt, lugna dig. Jag byggde den här myrfarmshjärnan-
- för att ge dig allt utrymme du kan behöva, din glassiga jävel.
- Njut av evigheten. - Det här suger.
Ta mig tillbaka...
- Uppfann du inte jordnötssmörmackor? - Det är bara ett minne, Jerry.
- Pang. Helt återställd, som ny. - Va? Vad har återställts?
Otroligt att man bara kan suga ut ett påträngande minne så där.
Om jag ändå kunde suga ut minnet av alla mina usla ex, särskilt Peter Casey.
Han gillade ödlor för mycket.
Dra åt helvete, gamling! Känner du dig hotad av min ungdomliga energi?
Du har inte vad som krävs!
- Han verkar lite ensam. - Pappa knullar hela tiden.
- Han knullar saker vi inte ens fattar. - Prata inte om pappas knull, tack.
Förlåt.
Bekräfta överföring?
"Kära Rick, du tog minnet av Diane ur ditt huvud"-
- "för att vara mer känslomässigt öppen. Skyll inte på mig."
Diane? Hej, konstig bild.
Pappa?
Skit också!
Vad sysslar du med?
Älskling? Ungar? Frukost!
- Där är du ju. - Var skulle jag annars vara?
- Hej, BA. Vill du ha kaffe? - Jag tar gärna en kopp te.
- Hej, Beth. - Hej!
Morty, familjen. Det här är Bug-Anne. Glo inte. Hon hämtar mig bara.
- Jag vet nog varför. - Hej, Bug-Anne.
Förlåt att jag stör frukosten.
Rick ringde och sa: "Jag har en konstig pitch."
Men pitchen var bara att följa med på det jag bjöd med honom på.
- Inte helt likt pappa. - Var inte konstig, Rymd-Beth.
Jag tog ut minnet av er mamma ur mitt huvud.
- Nu är jag mer känslomässigt öppen. - Va?
Raderade du mamma ur din hjärna?
- Raderade du mamma ur din hjärna? - Än sen?
Jag har ju försökt med annat för att gå vidare.
Jag testar nåt nytt. Det fungerar. Tagga ner.
Jag tycker det är bra. Tror jag.
Morfar, när började du säga "tagga ner"?
- Pappa? - Hej, gumman.
- Vart ska du? - Jag går ut en stund. Vänta inte uppe.
- Varför ska du gå? - Jobbgrejer.
Beth, min dotter! Jobbgrejen var i taket.
- Jag är tillbaka nu. - Ditt hår.
- Det är... - Mycket coolare, va?
Vi kommer att ha så kul tillsammans, raring.
Hurra!
Sen räddar vi din mamma från ett hemligt underjordiskt minnesfängelse.
Hurra...?
Rick, tack och lov att det är över.
Ledsen att du blev fast med onkel Scoob.
Du sa inte att alla här är coola.
Det är de inte. Det är min moster Bulgogi, en riktig ragata.
Och där borta är Jack Poo, min ex-pojkvän från gymnasiet.
Jag antar att han stirrade länge innan det där.
Igen? Du gick innan ceremonin med fanan var över.
Varför gick du? Skämmer jag ut dig?
- Inte framför onkel Scoob, raring. - Mamma, pappa, det här är Rick.
Han är vännen från mina tidiga revolutionära dagar.
Apmannen.
Gromfiterna ger oss insekter dåligt rykte. Vilken våldsam kultur.
- Du har känt min dotter länge, va? - Ja.
Men Bug-Anne och jag har bara strulat i några månader.
- Va?! - Varför sa du så?
Jag öppnade mig! Inte visste jag att er art-
- hade ritualistiska hedersbaserade dueller gällande föräktenskapligt sex!
Du är ett geni och du kollade inte upp min kultur?
Jag tog min fru ur mitt huvud! Jag går igenom mycket.
Rättegången fortsätter tills en av er är död eller accepterar nederlag.
Om ni ger upp, erkänner ni att ni är oförmögna att älska och binda er-
- och att ni bara är kapabla till meningslöst, skamligt sex!
- Sätt igång! - Snälla, döda inte Jack-Poo!
Slåss mot mig, slampa!
Din mamma måste vara i ett skyddat område.
Vi behöver passerkort.
Jag antar att Summer gör sysslor åt Rick.
Hon borde ha ett passerkort vi kan använda... Det gick snabbare.
- Snyggt. En gång till. - Älskling? Kom nu!
Fan! Mamma är här för att hämta mig.
Fort! Innan du går!
Mamma är fast i en låda under källarnivå.
Jag är den enda som kan rädda henne.
Det är så här vi förblir en familj.
Den äldre framtida Rick som låser in henne är listig, paranoid. En skithög.
- Kommer vår familj att lita på mig? - Ja, om du inte beter dig konstigt.
Jag ska inte bete mig konstigt.
Jag är orolig för min framtida mamma-
- men jag älskar att vi får umgås som far och dotter.
Du har alltid funnits där för mig.
Jag kommer alltid att finnas där. En gång till.
Mamma är instängd i en låda under källarnivå.
Jag är den enda som kan rädda henne.
- Det är så här vi förblir en familj. - Det är så här vi förblir en familj.
Hej. Läget?
Det vore klyschigt om vi inte gillade att pappa dejtade nån.
- Ja, rätt uttjatat. - Vad är det du inte gillar?
Jag ogillar inget av det. Jag är en vuxen kvinna och pappa vet vad han gör.
De där jävla pirayaplantorna löper igen.
- Förlåt, raring. - Gud, vilken hård axel du har.
- Vad står ni och skvallrar om? - Din morfar.
På tal om det, finns det specifika delar av området under källarnivå-
- som är till för att förvara viktiga saker?
Ska ni sabotera relationen med hans nya ligg?
Nej, Summer. Jag vill göra nåt fint för pappa.
Oj. Jaha. Där fick jag så jag teg.
Ja, det finns en fantomzon för farliga saker på nivå två-
- och ett valv för värdefulla saker på sju.
Låter rimligt. Pappa sa att han var paranoid.
Vill ni se en film eller nåt?
- Visst. - Morfar tjatar om "Mitt i plåten".
Jag är trött på att låtsas att jag sett den.
- Jag minns dig. - Jag minns dig.
- Kom nu. - Ja, för fan.
Jag gillar din nya bil.
- Vad gör du här nere? - Inget.
Jag visste att det inte tog så lång tid att gå på toa.
Vad menade du med att pappa sa att han skulle vara paranoid?
- Konstig mening. - Bara nåt pappa sa i våra tonår.
Pappa var inte med då, Beth. Vi är samma person med samma minnen.
Har det här nåt att göra med den coola, yngre versionen av pappa?
Nej, du är galen. Jag ska bevisa det. Vi kan titta till honom.
Okej.
- Är din skalle av metall? - Ja.
- Sluta kämpa emot! - Jag kan inte.
Det är så här vi förblir en familj.
Rymd-Beth?
Helvete. Helvete. Helvete!
Okej, så jag är ett minne från det förflutna-
- och du och jag har en dotter i framtiden, och vi är i hennes huvud nu?
Vi är tillsammans i hennes huvud just nu.
Men Rick byggde en myrfarmshjärna där vi kan leva för evigt.
- Vad är det? - Vi borde ha blivit flyttade.
Beth behövde bara flytta oss från underkällaren till garaget.
Jag ska se vad som händer. Rör ingenting.
- Vem är du? - Herregud.
- Jag är din mamma, på nåt sätt. - Du kan inte vara min mamma.
Min mamma är inlåst i en låda under källarnivå.
Jag var det. Det har nåt att göra med minnen eller nåt.
- Du är för ung. - Jag är ett minne, precis som du.
- Vi är nog i ditt riktiga jags huvud. - Är jag ett minne?
- Är jag inte verklig? - Allt är nytt för mig också.
Jag vet. Vi kom hit i den där kapseln och...
Va?! Hörru!
Okej, ändrade planer. Jag tror att den riktiga Beth har spårat ur.
- Vänta, vad gör du utanför kapseln? - Vår dotter var där, Rick.
Jag försökte säga att vi båda var minnen, men...
Fan! Att berätta för ett minne vad det är för nåt väcker det.
Gör det? Det borde inte vara så lätt att skapa medvetenhet.
Jag tror att alla föräldrar tänker så nån gång.
Helvete, det här är illa.
Jag har redan fyllt Beths lättpåverkade minnen-
- för att hjärntvätta henne till att rädda dig.
- Hjärntvätta? - För att rädda dig! Vårt första bråk.
Så går det när man lyssnar på folk.
Man hamnar i en kampgrop med en ex-pojkvän man inte får döda.
Jag bjöd med dig till en grej, Rick. Du hade inte behövt komma.
Och du hade verkligen inte behövt avlägsna din döda fru ur ditt huvud.
Jag sa ju att det vore dumt att komma varandra närmare.
- Läs av rummet, för fan. - Det gör jag.
Din döda fru verkar inte vara problemet.
Jaså? Då är vi alla överens. Då får jag väl göra det ogjort.
Oj! Helvete!
Snälla, fungera!
- Tack och lov. - Pappa?
Ta det lugnt, slugger. Du har tur som har en robotryggrad.
Vad gör du här nere? Var är Beth? Och vad hände med min minneslåda med Diane?
Och var är Minnes-Rick?
Han måste ha tagit sig in i hennes hjärna på nåt sätt.
Jösses. Ett medvetet minne som snurrar runt i hennes huvud är illa nog.
Hennes hjärna kan vara värd för ett riktigt utbrott nu.
Vi måste hitta henne.
Jag ska spola ner den lilla minnesskiten så hårt!
- Vänta. Hur gick dejten? - Skulle jag vara här om den gått bra?
Jag var tvungen... Kom igen. Det är så här vi förblir en familj!
Vi måste ta oss till Beths senaste minnen.
Vi ligger lite efter, men det är det närmaste vi kommer-
att prata med henne i realtid.
- Vår familj är inte så normal, va? - Jo, den är okej.
Jag fick tillbringa lite tid med alla i vår svärsons huvud.
Sabbade inte det nåt? Jag är fortfarande nervös över den Beth jag väckte.
Om hon nu jagar oss, så gör hon inget vidare jobb.
Pappa? Jag?
Det är inte vår pappa. Det är en bedragare.
Och han har fyllt vår hjärna som ett virus. Men han är bara ett minne.
Och det är vi också. Och det är du också.
Vi måste vara nära. Där!
Jäklar, bra kastarm.
- Nästan framme. Där är du ju, raring. - Hej, pappa!
- Vad händer? - Hon väcker mer av sig själv.
Vad gör ni, Beths? Ni förstör er egen hjärna!
- Undrar var jag fick den idén ifrån! - Ledsen, minnesdotter.
Tror du att du kan fly? Att du förstår dig på min hjärna bättre än jag?
Mamma, pappa, jag... Jag tror att jag dödade Rymd-Beth.
- Kör bara, raring. - Jag är så stolt över dig.
- Vad gör vi nu? - Jag vet inte.
Jag hade inte planerat längre än så här. Jag har aldrig behövt vara förälder.
Ska vi köra tillbaka?
Rick hatar mig och han drog ut dig ur sitt huvud.
Han skulle bara döda oss.
Om det inte finns nån väg ut, ska vi köra en "Thelma & Louise"?
Vänta, va? Beth, du är verklig. Gör det inte.
- Vi klarar oss. - Jag kan inte leva utan er.
- Älskling, snälla! - Det är så här vi förblir en familj.
Nej!
Vänta, om det här är ett färskt minne, betyder det att hon redan...?
- Beth, låt oss hjälpa dig. - Du får inte ta dem ifrån mig!
- Nej, du är verklig. - Emily!
Lyssna på mig. Du bröt min nacke, men jag vill ändå inte skada dig.
Mitt huvud!
Det här... Det är så här...vi står.
- Beth? - Jag ville bara avsluta det.
- Du... - Jag vill bara avsluta...
Ser du vad du gjorde? Vi är din dotter! Och du drev oss till vansinne!
Så vi ska döda dig innan hon dödar oss alla!
- Rick! - Diane!
- Vänta, vänta, vänta! - Jag är så förvirrad, Rymd-Beth.
Jag hör så många röster.
Jag minns att jag älskade min pappa och sen hatade min pappa.
Det kallas bara att leva, raring.
Jag fanns inte där för dig och nån drog nytta av det.
Men jag är här nu. Din riktiga pappa är här, Beth-
och han är mer känslomässigt öppen.
Han verkar trevlig.
Varför fick vi inte den versionen av pappa?
Vänta, vad gör han med handen? Han distraherar henne. Den jäveln!
Jag önskar att jag hade lärt känna mamma.
Det gjorde du. Hon uppfostrade dig.
- Jag vet, men jag minns inte. - Det gör ingen.
Till och med jag hade bara en bit av henne.
Det har varit trevligt att ha henne i mitt huvud en stund, tror jag.
Minnen är inte verkliga, Beth. Och de kan vara lika självtjänande som vi.
Fan, så fort min Minnes-Diane kom ut hjälpte hon till att kapa min dotter.
Din riktiga mamma älskade dig mer än så.
Jag får väl lita på dig.
Så... Är det över?
Hur mår du, raring? Känner du dig radikaliserad?
- Jag är okej, Jer. - Imponerande återställningsjobb.
- Vad hände med Minnes-Rick? - Jo... Han är borta.
Vad fan ser ni så jävla dystra ut för?
- Han lurade er mamma. - Ja, för att han älskade mormor.
Jag är ledsen att en snäll version av dig är död.
Han är en konstig tankevarelse. Han levde aldrig på riktigt.
Skit samma. Jag ska gå och hänga med Bug-Anne.
Strular ni fortfarande?
- Tack för att du inte dödade oss. - Hör på, din lilla aktivist.
Bättre än så här blir det inte. Myrfarmshjärna i ett tomt utrymme.
Om du kommer inom 100 ljusår från min familj-
- eller försöker bygga en hjärnvarelse-robotdräkt eller nåt...
- ...så exploderar behållarprylen. - Uppfattat, chefen.
Och det faktum att ni två får det här dumma lyckliga slutet-
- där ni är unga för evigt och knullar hela tiden-
- driver mig till vansinne. Så jag ska radera mitt minne-
- och glömma att det här hände. Ni får klara er själva.
Tack för att du höll mig vid liv så länge, Rick.
Ja. Farväl, Minnes-Diane.
HEJ
Det var säsong åtta det!
Jag gillade när Jerry var påskharen. Det var kul.
Vem är han? Vem pratar han med?
Jag vet aldrig. Men datan är obestridlig.
Hans atomer vibrerar på en frekvens som inte liknar nåt i vår verklighet.
Och du tror att den här resenären kom hit för att ersätta din man?
Jag vet att jag låter galen och självcentrerad för att jag tror det.
All fakta bevisar motsatsen. Du har varit väldigt modig, Amy.
Vad vill du att vi ska göra med honom?
Text: Pablo Diaz Bernal Iyuno