Ja. Dette har vært gøy.
Ok, så jeg liker dette, og jeg vil ikke tulle med det som er bra.
- Så nå er det over? - Tvert imot.
Familien min arrangerer en seremoniell turnering, og du gjør det utholdelig.
Jeg vet, du kan ikke komme nær folk
på grunn av kona di som døde for 40 år siden.
Dette er bare en grillfest med foreldrene mine.
Du vil ikke komme nærmere.
Jeg finner noe jeg ikke liker ved deg eller kjeder meg.
Du er bare en gjest. Mislikte du aldri noe ved Diane?
Jeg har ikke mye å se tilbake på.
Omega-apparatet, det som onde meg brukte til å slette Diane overalt.
Det kødder med sinnet ditt. Beth tror bare at hun husker moren sin.
Vent, hvorfor snakker jeg om dette?
Skal vi ha mer sex? Hva slags klær blir tatt på her?
- Å, sexklærne. - Greit.
Velkommen tilbake til Kake eller ikke, kjendisutgaven.
- Trenger du en kniv, Mr. Stabby? - Jeg tok med min egen!
Hvor har du vært? Driter du der jeg spiser?
Ti still, Rom-Beth.
Jeg har kjent BugAnne i en milliard år før du ble klonet.
Pappa er for opphengt i mamma til å binde seg.
- Takk Gud. Fortsett å sture. - Ok, dere gikk glipp av det.
Kaka vare en ekte baby. Nå er Mr. Stabby kansellert.
Og for det andre, hvorfor hamre på Rick?
Han har vært en kjærlig far for familien så lenge jeg kan huske.
- Unnskyld? - Husker du ham i bryllupet?
Og Mortys fødsel? Og da han oppfant PB&J?
- Rick er flott! - Hva?
Hva? Husker dere ikke dette?
Jeg tror jeg vet hva som skjer.
- Jeg liker ikke at alle ser på. - Jeg visste det.
Mine damer og herrer, dette er Minne-Rick.
Press, vennen. Du klarer dette.
- Han er så støttende. - Hvordan fikk vi denne versjonen av deg?
Han er mitt mest lidenskapelige og heroiske.
Kom fra hjernen til Fugleperson til min.
Ble nok dumpet hos Jerry da vi byttet hjerne forrige sesong.
Fugleperson husker deg som heit.
Er fortsatt heit, og han ødelegger alt ved å invadere familiens nostalgi.
Jerry har tilsvarende minnekreft nå.
- Kreft? - Men han er en smart liten jævel.
Se hvor langt han har kommet med fjær og tannhjul. Uansett...
Livets mirakel. Dette kommer til å gå så bra.
Å, faen!
Selv om jeg ikke kan hjelpe, Jerry, ta rattet!
Jeg elsker å tilbringe tid med dere!
- Slapp av, småen. Slapp av. - Din drittsekk.
- Du strandet meg. - Din drittsekk.
Du ødela Jerrys hjerne. Han liker meg nå. Fælt.
Faen ta deg. Du har en vakker familie.
Seriøst, ro deg ned.
Jeg bygde denne maurfarm-hjernen for å gi deg all plassen du trenger.
- Nyt evigheten. - Dette stedet suger. Sett meg tilbake.
- Så du oppfant ikke PB&J. - Det er bare et minne, Jerry.
- Bang. Helt nullstilt, som ny. - Hva? Hva ble nullstilt?
Utrolig at du bare kan suge ut et påtrengende minne på den måten.
Skulle ønske jeg kunne suge ut minnet om eksene mine, spesielt Peter Casey.
Han likte øgler altfor godt.
Faen ta deg, gamle mann! Truet av min ungdommelige kraft?
Du har ikke kraften!
- Han virker litt ensom. - Pappa knuller hele tiden.
- Han knuller ting vi ikke forstår. - Mindre om det.
Beklager.
Bekreft overføring?
Rick, du tok minnet om Diane ut av hodet ditt.
Du gjorde det for å være mer emosjonelt åpen. Ikke kjeft på meg.
BugAnne? Sær idé.
Pappa?
Å, faen!
Hva gjør du?
Kjære? Unger? Frokost!
- Å, der er du. - Hvor skulle jeg ellers vært?
- Hei, BA, vil du ha kaffe? - Jeg kunne tatt en te.
- Hei, Beth. - Hei!
Hei, Morty, familie. Dette er BugAnne. Ikke glis. Hun henter meg.
- Ja, det gjør hun. - Hei.
Jeg kommer uanmeldt. Rick ringte og sa: "Sær idé".
Men ideen var bare å komme dit jeg inviterte ham.
- Ikke akkurat typisk pappa-oppførsel. - Ikke vær rar, Rom-Beth.
Jeg fjernet minnet om moren din.
- Nå er jeg mer emosjonelt åpen. - Hva?
Fjernet du mamma fra hodet?
- Fjernet du mamma fra hodet? - Ikke vær sær.
Jeg har prøvd andre måter å komme meg videre.
Jeg prøver noe nytt. Det funker. Så ti still.
Jeg synes det er fint. Tror jeg.
Når begynte du å si "ti still"?
- Pappa? - Hei, småen.
- Hvor skal du? - Ut en tur. Ikke sitt oppe og vent.
- Hvorfor drar du? - Jobbgreier.
Beth, datteren min! Jobbgreiene var i taket.
- Jeg er tilbake nå. - Håret ditt.
- Det er... - Mye kulere, sant?
Vi skal ha det så gøy sammen.
Jippi!
Så redder vi moren din fra et hemmelig underjordisk minnefengsel.
Jippi?
Takk Gud for at det er over. Beklager at du satt der med onkel Scoob.
Du sa ikke at alle var så kule.
Det er de ikke. Det er tante Bulgogi, supermegge.
Og der borte er Jak-Pu, eksen min fra videregående.
Han stirret nok lenge før det, hva?
BugAnne? Du dro før slutten av bannerheisingen.
Hvorfor dro du? Gjør jeg deg flau?
- Ikke foran onkel Scoob, kjære. - Mamma, pappa, dette er Rick.
Han er vennen fra mine tidlige revolusjonsdager.
Apemannen.
Gromfomitter gir oss insekter dårlig rykte. For en voldelig kultur.
- Du har kjent datteren min lenge, hva? - Det har jeg.
Men vi har bare knulla i noen måneder.
- Hva? - Hvorfor sa du det?
Jeg var bare åpen!
Jeg visste ikke at arten hadde rituelle æresdueller over sex før ekteskapet.
Du er et geni, men sjekket ingenting om kulturen min?
Jeg tok kona mi ut av hodet! Jeg går gjennom mye.
Kampen fortsetter til en av dere er død eller aksepterer nederlag.
Gir du etter, innrømmer du at du ikke takler kjærlighet og forpliktelse,
bare meningsløs, vanærende sex!
- Begynn! - Ikke drep Jak-Pu!
Slåss mot meg, hore!
Moren din er i et beskyttet område.
Vi trenger spesialtilgang.
Summer gjør husarbeid for Rick.
Hun burde ha et adgangskort vi kan bruke til... Det var raskere.
- Bra. Igjen. - Kjære? Kom igjen!
Faen! Mamma henter meg.
Fort! Før du går...
Mamma er fanget i en boks i kjelleren.
Bare jeg kan redde henne.
Det er sånn vi forblir en familie.
Ricken som låser henne inne, er slu og paranoid. En jævel.
- Men familien vår vil stole på meg? - Bare ikke vær sær.
Jeg skal ikke være sær.
Jeg er bekymret for mamma, men jeg elsker far-datter-tiden vår.
Du har alltid vært der.
Og det vil jeg alltid være, skatten. Nå, én gang til.
Mamma er fanget i en boks i kjelleren.
Bare jeg kan redde henne.
- Det er sånn vi forblir en familie. - Det er sånn vi forblir en familie.
Å, hei. Hva skjer?
Er det klisjé om vi ikke likte at pappa datet?
- Ja, ganske. - Hvilken del misliker du?
Jeg misliker ingenting. Jeg er voksen, og pappa er sin egen herre.
Jævla pirajaplanter i løpetid. Oi sann!
- Beklager. - Skulderen din er hard.
- Hva hakker dere på? - Bestefaren din.
Apropos det, er det bestemte deler av kjelleren
- som skjuler viktige ting? - Hvorfor?
Skal du sabotere ting med den nye dama?
Nei, Summer. Jeg vil gjøre noe fint for pappa.
Jøss. Det gjør meg ydmyk.
Ja, en fantomsone for farlige ting på nivå to
- og et hvelv for verdifulle ting på sju. - Det gir mening. Pappa nevnte paranoia.
Vil dere se en film eller noe?
- Ja, klart. - Kult.
Bestefar refererer til Cannonball Run, som jeg aldri har sett.
- Jeg husker deg. - Jeg husker deg.
- Kom igjen. - Visst faen.
Jeg liker den nye bilen din.
- Hva gjør du her nede? - Ingenting.
Jeg visste det ikke tok så lang tid å "gå på do".
Og hva mente du da du sa at pappa "nevnte paranoia"?
- Rar setning. - Bare noe pappa sa i tenårene.
Han var ikke der i tenårene, Beth. Vi er samme person med de samme minnene.
Er den kule yngre versjonen av pappa involvert?
Nei, du er gal. Her, jeg skal bevise det. Vi kan se til ham.
Ok.
- Er hodeskallen din av metall? - Det er den.
- Bare... Slutt å kjempe imot! - Jeg kan ikke.
Det er sånn vi forblir en familie.
Rom-Beth?
Å, faen. Å, faen. Å, faen!
Ok, så jeg er et minne fra fortiden,
du og jeg har en datter i fremtiden, og vi er i hodet hennes.
Vi er sammen i hodet hennes nå.
Men i en spesiell maurfarmhjerne den ekte Rick bygget kan vi leve evig.
- Hva er galt? - Vi burde ha blitt sendt.
Beth måtte bare flytte oss fra underkjelleren til garasjen.
Jeg skal se hva som skjer. Ikke rør noe.
- Hvem er du? - Herregud.
- Jeg er moren din, på en måte? - Du kan ikke være moren min.
Hun er innelåst i en boks.
Jeg var det. Det har noe med minner å gjøre.
- Du er for ung. - Jeg er et minne, akkurat som deg.
- Og jeg tror vi er i ditt ekte hode. - Er jeg et minne?
- Er jeg ikke ekte? - Alt er nytt for meg også.
Ja, vi kom hit i kapselen, og...
- Hva? - Du!
Ok, planen vakler. Jeg tror ekte Beth har gått amok.
- Hva gjør du ute av kapselen? - Datteren vår var der.
Jeg sa at vi var minner, men...
Faen! Kjære, å fortelle et minne hva de er, vekker dem.
Hva? Det burde ikke være så lett å skape bevissthet.
Alle foreldre har den tanken på et tidspunkt.
Faen, dette er ille. Jeg har fylt opp Beths lettpåvirkelige minner
- for å hjernevaske henne til å redde deg.
For å redde deg! Vår første krangel.
Dette skjer når du lytter til folk.
Du ender opp i et slagsmål med en eks du ikke får drepe.
Jeg inviterte deg til en greie, Rick. Du trengte ikke å komme.
Og du trengte ikke å fjerne din døde kone fra hodet ditt.
Jeg sa det ville være dumt å la følelsene ta over.
- Les rommet, din jævel. - Jeg gjør det.
Din døde kone er visst ikke problemet.
Jaså? Så vi er enige. Da får jeg vel bare reversere det!
Jøss! Faen!
Vær så snill å virke!
- Takk Gud. - Pappa?
Rolig, tøffa. Du er heldig som har robotryggrad.
Hvorfor er du her? Hvor er Beth? Og minneboksen min med Diane?
Og hvor er Minne-Rick?
Han må ha lurt seg inn i hodet hennes.
Herregud. Ett bevisst minne i hodet hennes er ille nok.
Hjernen hennes kan ha totalt utbrudd nå.
Vi må finne henne.
Den minnejævelen skal dø.
- Hvordan gikk daten? - Ville jeg vært her om det gikk bra?
Jeg måtte gjøre det. Kom igjen. Det er sånn vi forblir en familie!
Sånn forblir vi en familie!
Vi må komme til Beths nylige minner.
Litt forsinket, men det nærmeste vi kommer til å snakke i sanntid.
- Familien vår er ikke veldig normal. - De er kule.
Jeg tilbrakte tid med dem i svigersønnens hode.
Det ødela ikke noe? Jeg er fortsatt nervøs for Bethen jeg vekket.
Vel, hvis hun jakter på oss, gjør hun ikke en veldig god jobb.
Pappa? Jeg?
Det er ikke faren vår. Det er en bedrager.
Og han har fylt hjernen vår som et virus. Men han er bare et minne.
Og det er vi også. Og det er du også.
Vi må være nære. Der!
Pokker, god arm.
- Nesten der. Der er du, vennen. - Hei, pappa.
- Hva skjer? - Hun vekker flere av seg selv.
Hva gjør dere? Du forvrenger din egen hjerne.
- Jeg lurer på hvor jeg fikk ideen fra. - Beklager, minnedatter.
Tror du at du kan løpe? At du kjenner sinnet mitt bedre enn meg?
Mamma, pappa, jeg... Jeg tror jeg drepte Rom-Beth.
- Bare kjør, kjære. - Jeg er så stolt av deg, kjære.
- Hva nå? - Jeg vet ikke.
Jeg planla ikke mer. Jeg måtte aldri være forelder.
Skal vi dra tilbake?
Rick hater meg og fjernet deg. Han vil bare drepe oss.
Så skal vi ta en Thelma og Louise?
Vent, hva? Beth, du er ekte. Ikke gjør dette.
- Det går bra! - Jeg trenger dere.
- Kjære, vær så snill! - Det er sånn vi forblir en familie.
Nei!
Hvis dette er et nytt minne, har hun ikke....
- Beth, la oss hjelpe deg. - Jeg lar deg ikke ta dem fra meg.
- Vi gjør ikke det. Du er ekte. - Familie!
Hør på meg. Du brakk nakken min, og jeg vil fortsatt ikke skade deg.
Å, hodet mitt!
Dette... Dette er hvordan... Hvordan vi forblir...
- Beth? - Jeg ville bare avslutte det.
- Du... - Jeg vil bare avslutte det.
Ser du hva du gjorde? Vi er datteren din! Og du gjorde oss gale!
Så vi skal drepe deg før hun dreper oss alle!
- Rick! - Diane!
- Vent! - Jeg er så forvirret, Rom-Beth.
Jeg hører så mange stemmer.
Jeg husker at jeg elsket og hatet faren min.
Det kalles bare å være i live, skatten.
Jeg var ikke der for deg, og noen utnyttet det,
men jeg er her nå. Den ekte faren din er her, Beth,
og han er mer emosjonelt åpen.
- Han virker hyggelig. - Hvorfor fikk vi ikke den versjonen?
Hva gjør han med hånden? Han distraherer henne. Den jævelen!
- Skulle ønske jeg kjente henne. Mamma. - Du gjorde det. Hun oppdro deg.
- Jeg vet det, men jeg husker ikke. - Ingen gjør det.
Selv jeg hadde bare litt av henne.
Det har vært fint å ha henne i hodet et øyeblikk.
Minner er ikke ekte, Beth. Og de kan være like egoistiske som oss.
Da min Minne-Diane brøt seg fri, hjalp hun meg kapre datteren min.
Den ekte moren din elsket deg mer enn det.
Antar jeg må ta ditt ord for det.
Så det er over?
Hvordan går det, vennen? Føler du deg radikalisert?
- Det går bra, Jer. - Imponerende nullstilling.
- Hva skjedde med Minne-Rick? - Han er borte.
Hvorfor så alvorstunge for faen?
- Han gaslightet moren din. - Ja, fordi han elsket bestemor.
- Tenk at en snill versjon av deg er død. - Han er en sær tankeskapning!
Han var aldri i live.
Samme det. Jeg drar og henger med BugAnne.
Pågår det fortsatt?
- Takk for livet. - Hør, din lille aktivist.
Bedre blir det ikke. Maurfarmshjerne i et tomt romområde.
Kommer dere innen 100 lysår fra oss,
eller hvis du prøver å bygge en mech-drakt eller noe,-
- eksploderer hele container-greia. - Oppfattet.
Og det at dere får denne dumme lykkelige slutten
der dere er unge for alltid og sikkert puler hele dagen gjør meg gal.
Så jeg skal fjerne alle minner om dette.
Dere er alene.
Takk for at du holdt meg i live så lenge, Rick.
Ja. Farvel, Minne-Diane.
hei
Jøss, sesong åtte, hva?
Jeg likte da Jerry var påskeharen. Det var gøy.
Hvem er han? Hvem snakker han med?
Jeg vet aldri. Men dataene er ubestridelige.
Atomene hans vibrerer på en frekvens ulik noen andre i vår virkelighet.
Og du tror denne reisende kom hit for å erstatte mannen din.
Jeg vet jeg høres gal og selvsentrert ut for å tro det.
Faktaene viser at du er det motsatte. Du har vært veldig modig, Amy.
Hva vil du vi skal gjøre med ham?
Tekst: Joakim Brekke Iyuno