Да, беше забавно.
Добре. Много ми харесва и не искам да го развалям...
Какво? Късаш ли с мен?
По-точно е обратното. Семейството ще домакинства
глупав церемониален турнир. Ако си с мен, ще е поносимо.
Не можеш да се сближиш с мен, защото жена ти е умряла преди 40 г.,
но няма нищо общо. Това ще е само барбекю с нашите.
Не искаш да се сближаваш още повече с мен.
Ще открия нещо, което не ми харесва или ще ме отегчиш.
Мога да поканя приятеля си. Всичко ли си харесвал в Даяна?
Нямам какво да се вглеждам назад.
Омега устройството, с което злият Рик изтри Даяна навсякъде,
прецаква ума ти.
Бет само си мисли, че си спомня майка си.
Чакай! Защо говорим за това? Пак ли ще правим секс?
Кои дрехи ще сложим?
- Секс дрехите. - Добре!
Отново гледате "Торта или не" - специално издание със знаменитости.
Искате ли нож, Г-н Мушко? - Донесох си свои.
Къде си бил? Още ли чукаш колежките ми?
Престани! Познавам Бъг-Ан отдавна!
Може би още не си била клонирана.
Спокойно. Татко е привързан към мама. Няма да се обвърже с друга.
И слава богу! Остани си все така намусен.
Първо - изпуснахте, че беше истинско бебе, а не торта.
И е свършено с Г-н Мушко.
И второ - защо се подиграваме на Рик?
Той е любящ баща в семейството ни, откакто се помня.
- Моля? - Помните ли го на сватбата ни?
А на раждането на Морти? А когато измисли сандвича
с фъстъчено масло и конфитюр? Рик е страхотен!
- Какво?! - Не си ли спомняте?
Мисля, че знам какво става.
Не ми харесва, че всички гледат.
Знаех си.
Дами и господа, това е Споменния Рик.
Р И К И М О Р Т И Луда рикоглава
Напъвай, скъпа. Ще се справиш!
Изключително много те подкрепя.
Как получихме тази версия на Рик?
Той е само спомен за мен в пика на страстта и героизма ми.
Измъкна се от съзнанието на Човека-птица и влезе в моето.
По невнимание е отишъл в Джери, когато си разменихме мозъците.
- Човека-птица те помни като секси. - Все още съм секси!
Той прецаква всичко, като нахлува в семейната носталгия.
Джери сега разполага с еквивалента на споменен тумор.
- "Тумор" ли?! - Но той е умна гадинка.
Вижте докъде е стигнал с подръчни материали.
Както и да е...
Чудото на живота. Ще се справите съвършено.
По дяволите!
Дори ако не съм наоколо да помагам. Джери, поеми волана!
Харесваше ми да бъда с вас!
Спокойно, малкият. Успокой се.
Проклетник! Затворил си ме!
Ти си проклетникът! Ти съсипа мозъка на Джери!
Той сега ме харесва! Ужасно е!
Майната ти! Имаш прекрасно семейство!
Успокой се! Създадох тази мозъчна мравчена ферма,
за да дам на високо концептуалния ти задник цялото място на света.
Наслади се на вечността.
Това място е ужасно! Изкарай ме оттук!
Значи не си измислил сандвича с фъстъчено масло и конфитюр, а?
Той е само спомен, Джери.
- Пълно нулиране. Като нов си. - Какво се е нулирало?
Впечатляващо е как можеш да изсмучеш натрапчив спомен като този.
Де да можех и аз да премахна спомените за смотаните ми гаджета.
Особено за Питър Кейси. Този тип прекалено много харесваше гущерите.
Майната ти, старче! От младежката ми енергия ли те е страх?
Не разполагаш с нужното!
- Той изглежда самотен. - Татко чука непрестанно.
Той чука дори неща, които не схващаме.
- Стига сме говорили за чукането му. - Съжалявам.
Да потвърдя ли прехвърлянето?
"Скъпи Рик, ти отне спомена за Даяна от съзнанието си.
Направи го, за да си по-емоционално отворен. Не ме търси."
Бъг-Ан, хрумна ми странна идея.
Татко?
По дяволите!
Какво правиш?
Скъпа? Деца? Закуската е готова!
- Ето къде си. - Къде другаде да съм?
- Бъг-Ан, искаш ли кафе? - Може да пийна един чай.
- Здравей, Бет. - Здравей.
Морти, семейство, това е Бъг-Ан. Не я зяпайте. Тя само ще ме вземе.
- Да, така е. - Здравей, Бъг-Ан.
Съжалявам, че идвам на закуска. Рик се обади и каза "странна идея".
Но след това просто одобри поканата ми.
Това не е в стила на татко.
Не се дръж странно, Космическа Бет.
Премахнах спомена за майка ти от съзнанието си,
затова сега съм по-емоционално отворен.
- Какво?! - Изкарал си спомена за мама?!
Не се дръжте странно! Опитвал съм и други начини да продължа напред.
Пробвам нещо ново. Получава се. Стига!
Мисля, че е хубаво.
Дядо, кога започна да казваш "стига"?
Татко?
- Здравей, малката. - Къде отиваш?
Ще се поразходя. Не ме чакай.
Защо си тръгваш?
Имам работа.
Бет! Дъщеря ми! Имах работа на тавана. Върнах се!
- Косата ти е... - Много по-готина, нали?
Много ще се забавляваме, скъпа.
След това ще спасим майка ти от таен подземен подсъзнателен затвор.
Рик, слава богу, че това приключи. Съжалявам, че остана с чичо Скуб.
Не ми каза, че всички тук ще са готини.
Не са готини. Това е леля Болгуги. Голяма кучка е.
А това е Джак-Пу - бившият ми от гимназията.
Явно доста дълго време се е взирал, без да мига.
Бъг-Ан!
Защо си тръгна преди разгъването на знамето?
- Срам ли те е от нас? - Не пред чичо Скуб.
Мамо, татко, това е Рик.
Това е приятелят ми от ранните ми революционни години.
Маймунякът!
Громфломитите имат лошо мнение за буболечките. Много са жестоки.
Отдавна познаваш дъщеря ми, а?
Да, но с Бъг-Ан се задяваме само от няколко месеци.
Какво?!
- Защо го каза? - Разкривах чувствата си.
Не знаех, че твоят вид има ритуален дуел на честта
заради секс преди брака!
Ти си гений, но не си се интересувал от обичаите ми?!
Изкарах съпругата от съзнанието си. Преминавам през труден период.
Изпитанието ще продължи, докато някой умре или се предаде!
Ако се откажеш, ще признаеш, че не си способен да обичаш.
Ще покажеш, че си способен само на безсмислен безчестен секс!
- Начало! - Моля те, не убивай Джак-Пу!
Бий се с мен, отрепко!
Майка ти ще се намира в защитена зона.
Ще ни е нужен специален достъп.
Явно Съмър изпълнява задачки за Рик.
Тя трябва да има карта за достъп, която да използваме...
Този път беше по-бърза. Браво. Отново.
- Скъпи, хайде. - Мамка му! Мама дойде да ме вземе.
Бързо. Преди да тръгнеш...
Мама е затворена в кутия в подмазето.
Само аз мога да я спася. Така ще останем семейство.
По-старият Рик от бъдещето, който я затвори, е хитър и параноичен.
Голямо копеле е.
- Но семейството ни ще ми се довери. - Да, ако не се държиш странно.
Няма да се държа странно.
Притеснявам се за майка ми от бъдещето.
Но ми харесва времето, което прекарваме като баща и дъщеря.
Винаги си бил до мен.
И винаги ще е така, скъпа. И така... Още веднъж...
Мама е затворена в кутия в подмазето.
Само аз мога да я спася.
Така ще останем семейство.
Здравей. Какво става?
Ще е клише, ако не ни харесва, че татко излиза с друга, нали?
Да, банално е. Коя част не ти харесва?
Няма нещо, което да не ми харесва. Аз съм възрастна жена.
А татко е голям човек.
Пираня растенията отново са разгонени.
- Съжалявам, скъпа. - Рамото ти е доста кораво.
- За какво си бъбрите? - За дядо ти.
Има ли специална част в подмазето, където се държат важните неща?
- Защо? - Новата му връзка ли ще саботираш?
Не, Съмър. Искам да направя нещо хубаво за татко.
Устройва ме.
Да, има фантомна зона за опасни неща на второ ниво
и трезор за важни неща на седмо ниво.
Има логика. Татко каза, че ще е параноичен.
Искате ли да гледаме филм, кучки?
- Да. - Разбира се.
Яко. Дядо все споменава "Рали Кенънбол".
Писна ми да се преструвам, че съм го гледала.
Помня те.
И аз те помня.
- Да тръгваме. - О, да! Харесва ми новата ти кола.
- Какво правиш тук? - Нищо.
Не отнема толкова време, "за да отидеш до тоалетната".
И какво означаваше: "Татко каза, че той ще е параноичен"?
- Странно изречение. - Татко го каза, като бяхме малки.
Татко не беше при нас, когато бяхме малки, Бет.
Ние сме един и същи човек с еднакви спомени.
Свързано ли е с готината млада версия на татко?
Не. Ти си луда. Ще ти го докажа. Може да го проверим.
Добре.
- Черепът ти метален ли е? - Да.
Яко.
Спри да се биеш с мен.
Не мога!
Така ще останем семейство!
Космическа Бет?
Мамка му!
Добре. Значи аз съм спомен от миналото,
а с теб имаме дъщеря в бъдещето.
И сега сме в нейното съзнание.
Ние сме заедно в съзнанието й.
Но има специална мозъчна мравчена ферма, която старият Рик създаде,
където може да живеем вечно.
Какво не е наред?
Вече трябваше да сме се преместили.
Бет трябваше да ни премести от подмазето в гаража.
Ще проверя какво става. Не пипай нищо!
Коя си ти?
Господи! Аз съм майка ти.
Не може да си майка ми. Тя е затворена в кутия в подмазето.
Бях! Свързано е със спомените.
- Много си млада. - Аз съм спомен, точно като теб.
И мисля, че се намираме в твоето съзнание.
Аз съм спомен?! Не съм истинска?!
И за мен всичко е ново. Дойдохме тук с тази капсула.
Даяна! Добре. Планът малко се усложни.
Истинската Бет се отцепи.
Чакай. Защо си извън капсулата?
Дъщеря ни беше там, Рик.
Опитах се да й кажа, че сме спомени.
По дяволите! Ако кажеш на спомен какво е, това ги пробужда!
Така ли? Не трябва да е толкова лесно да създадеш съзнание!
Всеки родител си го е помислял в някакъв момент. Мамка му!
Лоша работа.
Вече запълних внушаемите спомени на Бет,
за да промия мозъка й и така тя да те спаси.
- "Промил си мозъка й"?! - За да те спаси!
Първата ни кавга.
Така става, като слушаш хората -
завършваш в бойна яма с бившия, когото не можеш да убиеш.
Поканих те на събитие, Рик. Не беше задължен да идваш!
И определено не трябваше да изтриваш мъртвата си жена от съзнанието си!
Казах ти, че ще е глупаво, ако се сближим.
Осъзнай какво става, пич!
Правя го! Проблемът не е мъртвата ти жена!
Така ли? Значи всички сме съгласни, а? Тогава ще си я върна!
Рик!
По дяволите!
Моля те, нека да сработи!
- Слава богу! - Татко?
Полека. Имаш късмет, че си с роботски гръбнак.
Защо си тук долу? Къде е Бет?
И какво се е случило с кутията ми за спомени с Даяна?
И къде е Споменния Рик?
Явно е успял някак си да влезе в съзнанието й. Боже!
Достатъчно голям проблем е да имаме един избягал съзнателен спомен.
Мозъкът й може да задейства пълно изригване.
Трябва да я открием.
С бясна скорост ще засиля това споменно изпражнение към канала!
- Как мина срещата ти? - Щом съм тук, значи е минало зле.
Трябва да го направя заради мама.
Така ще останем семейство!
Трябва да стигнем до скорошните спомени на Бет. Ще изоставаме леко,
но само така ще можем да говорим реално с нея.
Семейството ни е леко чалнато, нали?
Готини са. Прекарах време с тях,
докато бях в съзнанието на зет ми.
Това не обърка ли нещо? Още ми е притеснено, че събудих Бет.
Ако тя ни преследва, не се справя добре.
Татко? Аз?!
Това не е баща ни, а самозванец!
И промива мозъка ни като вирус!
Но той е само спомен, точно като нас.
И като теб.
Трябва да сме близо. Ето там!
Добро хвърляне.
Почти стигнахме.
Ето къде си, скъпа.
Здравей, "татко"!
- Какво става? - Тя събужда още нейни "аз".
Какво правите? Съсипвате собствения си мозък!
Чудно откъде ми е хрумнала тази идея!
Съжалявам, споменна дъще!
Смятате, че можете да избягате?! Аз най-добре познавам съзнанието си!
Мамо? Татко? Мисля, че убих Космическата Бет.
- Върнете се! - Карай, скъпа!
Много се гордеем с теб, скъпа.
- Ами сега? - Не знам!
Планът ми беше дотук! Не възнамерявах да стана родител.
Да се върнем ли?
Рик мрази мен, а теб те изкара от съзнанието си.
Той ще ни убие.
Щом няма изход, от скалата ли ще се хвърлим?
Какво?!
- Бет, осъзнай се! Не го прави! - Скъпа, ще се справим!
- Не мога да живея без вас! - Скъпа, недей!
- Така ще останем семейство! - Бет, не!
Чакай! Ако това е скорошен спомен, това не означава ли, че тя вече е...
Бет, позволи ни да ти помогнем!
- Няма да ми ги отнемете! - Те не са истинското ти семейство!
Чуй ме! Ти счупи врата ми, а аз още не искам да те нараня!
Главата ми!
Така ще останем...
- Бет? - Искам всичко да приключи.
Видя ли какво направи?
Ние сме дъщеря ти, а ти ни докара до полуда!
Затова ще убием теб, преди тя да е заличила всички нас.
- Рик! - Даяна!
Чакай!
Много съм объркана, Космическа Бет!
Чувам толкова много гласове!
Помня, че обичам татко, но и че го мразя!
Това означава да си жив, скъпа.
Не бях до теб, скъпа, и някой се възползва от това.
Но сега съм тук. Истинският ти баща е тук.
И съм още по-емоционално отворен.
Той изглежда мил.
Защо не получихме тази негова версия?
Чакайте. Какво прави той с ръката си?
Той я разсейва! Гадняр!
Иска ми да познавах мама.
Познаваше я. Тя те отгледа.
Знам, но не си спомням.
Никой не си спомня. Дори аз едва си я спомням.
Беше хубаво тя да е за кратко в съзнанието ми.
Спомените не са истински, Бет.
И те мислят за себе си като всички нас.
Когато моята Споменна Даяна се измъкна,
тя помогна да отвлекат дъщеря ми.
Истинската ти майка те обичаше много повече.
Ще трябва да ти се доверя.
Всичко приключи ли?
Как си, скъпа? Чувстваш ли се радикализирана?
- Добре съм, Джери. - Впечатляващо нулиране.
Какво се случи със Споменния Рик?
Няма го.
Защо се натъжихте? Той накара майка ви да се усъмни в реалността!
Да, защото обичаше баба!
Тъжно ми е, че добрата ти версия е мъртва.
Но той е мисловно създание! Никога не е бил жив!
Все тая! Ще отида при Бъг-Ан!
Все още ли сте заедно?
Благодаря, че не ни уби.
Слушай сега, малки активисте, само това ще получиш.
Мозъчна мравчена ферма и парче празно пространство.
Ако доближиш семейството ми
или се опиташ да си изградиш подобие на костюм,
контейнерът, в който се намирате, ще избухне.
Разбрано, шефе.
Фактът, че получихте смотания си щастлив край,
където вечно ще сте млади и най-вероятно постоянно ще се чукате,
направо ме подлудява.
Затова ще се свитна, за да забравя, че това се е случило.
Оправяйте се.
Благодаря, че толкова дълго ме поддържаше жива, Рик.
Да. Сбогом, Споменна Даяна.
Сезон 8, а? Хареса ми, когато Джери беше Великденски заек.
Беше забавно!
Кой е той? И на кого говори?
Не знам.
Но данните са неопровержими.
Атомите му вибрират в честота, която я няма в реалността ни.
Смяташ, че този пътешественик е дошъл, за да замени съпруга ти.
Знам, че звуча налудничаво и егоцентрично.
Фактите говорят, че е точно обратното.
- Беше много смела, Ейми. - Какво искаш да направим с него?
Превод КАЛИН СТОЯНОВ
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО