Guy?
Guy, du må af sted.
-Guy, det er okay. -Nej!
-Sønnike, tjæren stiger. Du må løbe. -Nej. Ikke uden jer.
Kig ikke på os. Kig bagud.
Kan du se lyset? Du må følge lyset, okay? Stands ikke. Gem dig ikke.
Følg lyset, så vil du finde morgendagen.
"Følg lyset."
Rejsedagbog: Guy her. Det er 14 måner siden, missionen begyndte.
Jeg følger lyset, men har ikke set tegn på Morgendagen endnu.
Rejsedagbog: Der er gået 29 måner. Stadig ingen tegn på Morgendagen.
Men jeg har fundet den her lille fyr. Han er helt alene som mig.
Han er god til at holde udkig. Jeg pønser på at kalde ham "Spejder".
Rejsedagbog: Der er gået 54 måner.
73 måner. 110 måner.
200 måner.
Rejsedagbog: Der er gået... rigtig mange måner.
Alle månerne. Stadig intet tegn på Morgendagen.
Der kommer noget. Rem, forklædningstilstand.
Det er en person.
Ups. Ja, det var mig. Hejsa. Jeg hedder Eep.
Til mit forsvar havde jeg boet i en hule hele livet.
Jeg mødte ikke andre mennesker så tit, slet ikke drenge.
Tænk engang, at de eneste to teenagere i verden fandt hinanden.
Det var skæbnebestemt.
Hele min familie var vilde med ham...
undtaget far.
Men Guy fik med tiden charmeret ham.
-Ild. -Ild.
Og nu rejer vi verden rundt for at finde det perfekte hjem.
Et sted, Guy kalder Morgendagen.
-Morgendagen. -Morgendagen.
Er Guy ikke fantastisk?
Han vækker en spøjs følelse i mig, som om jeg havde sommerfugle i maven.
Ikke kun min frokost, men andre sommerfugle.
Jeg ved ikke, hvad følelsen hedder, men den ser sådan her ud.
Og sådan og sådan og sådan!
Jeg elsker at tegne den her form. Jeg aner ikke hvorfor. Det føles rigtigt.
Eep er vild med Guy. Eep er vild med Guy. Klamt, ikke, Douglas?
-Mor! Thunk kigger på min dagbog igen! -Thunk, lad din søster være.
Eep, del nu stentavlen.
-Jeg var ikke færdig! Giv mig den! -Nej!
-Unger, hold nu op! -På ham, Eep! Gå efter skridtet!
Jeg vender dødskatten rundt!
Der har været masser af forhindringer, men intet, familien Crood ikke kan klare.
Vi har vrede kængudyr i hælene!
Rem, sikkerhedsseletilstand.
Jeg sagde jo, vi ikke skulle tage kløftvejen.
-Okay. -Man tager aldrig kløftvejen.
Dask hende!
Sandy!
-Ups. -Hallo!
-Hej. -Hej.
Hallo! Fokusér nu!
Sådan, min pige.
-Bum! -Bum!
-Bumsedasse? -Bumsedasse.
Far siger altid: "Flokken holder sammen."
Flokken holder sammen!
Men med Guy føles det nogle gange, som om der kun er os to.
Seriøst?
Jeg har dig.
-Hold ud! Jeg kommer! -Jeg har dig.
Eep!
Så... sulten.
-Jeg ville stadig spise den. -Godt, flok.
Intet har villet dræbe os i ti minutter, så vi slår lejr her.
Bedste og Thunk, find et sted, vi kan sove.
-Her. -Her ser fint ud.
Sandy og Chunky, I holder udkig.
Ugga og jeg skaffer føde.
Guy og Eep... Guy og Eep?
Guy og Eep!
Halløj! Hallo! I står for bålet.
-Fint nok, far! -Du kan regne med os, far!
Kald mig ikke far!
-Hej. -"Hej" hvad?
-Hej, du. -Hej, du, selv.
-Jeg sagde det først. -Og jeg siger det tilbage.
Se dem lige.
Guy var engang så fuld af idéer. Var det ikke ham, der skænkede os ild?
Nu er han uduelig. De ville aldrig overleve på egen hånd.
Sulten.
Ja, Thunk, vi skal nok spise vores tørre kviste og bitre rødder,
lige så snart to flokmedlemmer, som jeg ikke nævner ved navn,
tager deres tjans og bygger et bål!
Hold nu op, mand. Tag en slapper.
-Du kan holde op, "mand"! Jeg skal... -Så, så, så, Grug.
Rolig nu. Fald ned, kleppert.
Du ved vel, Grug, at en dag
vil Eep og Guy stifte deres egen flok, som vi gjorde.
-Det er vores natur. -Niks... Glem det.
Flokken er stærkere sammen.
Ja! Du gjorde det!
Eep ville da aldrig forlade os. Nej. Som om Eep nogensinde... Hold dog op.
Nej, nej... Flokken holder sammen. Flokken holder sammen.
-Eep? Eep, er du vågen? -Ja.
Øjeblik. Jeg kommer hen til dig.
Hej, Bedste.
-Hej. -Hej.
-Kan han høre os? -Næ, når han sover, er han helt væk.
-Hej. -Hej.
Nej, det var et hej med et tilhørende spørgsmål.
Jeg har tænkt på noget.
Det er ikke min hånd.
Nå, men...
Jeg kunne ikke falde i søvn. Jeg tænkte på morgendagen.
-Vores morgendag. -Vores morgendag? Hvad mener du?
Jeg mener,
at vores morgendag måske er en anden end resten af flokkens.
Måske er vores morgendag vores eget sted.
-Et hjem for kun os to. -Kun os to?
Guy, jeg ville virkelig savne min familie.
Men det lyder fantastisk.
Vores eget sted? Vores hjem?
-Kan der være blomster? -Klart. Og sommerfugle.
-Og en sød, brusende bæk? -Og privatliv.
Hvad betyder privatliv?
-At man kun lugter til de fødder, man vil. -Hold da op.
Så... vil du, Eep Amber Crood,
tro, at du kan tilbringe dine morgendage med mig?
Ja.
Jeg vil falde i søvn og drømme om vores hjem.
-Godnat, Guy. -Godnat, Eep.
Kun de to?
Han fordrejer hovedet på min pige med hvisken og kys.
"Kan Grug høre os?" Ja, Grug hører alt.
Alt om jeres private hus for to i Morgendagen.
Hvisken, kys og sommer-bavlende bække.
Hvad i alverden er dét?!
Thunk, få den til at holde op.
-Tryk på "snooze"! -Hold op, mavse.
Endnu en storslået morgen.
Hvad så? Vil du lege? Efter den, makker!
Nej, Sandy!
Mor! Sandy løber efter Douglas' pind igen.
Hvad er det?
Dræbercirkel.
-Husk at afsikre, skat. -Tak.
I dag er en god dag at dø på!
Venner, I gætter aldrig, hvad jeg...
Undskyld, skat. Vi troede, du var et rovdyr, der ville dræbe os.
Undskyld aldrig for en effektiv dræbercirkel.
I skal se det her. Kom med denne vej!
Ja! I vil elske det!
-Hold da op. -Hold da op.
Hvad er det?
Jeg har aldrig set noget lignende.
-Hvad er det, mor? Få den til at gå. -Der er noget ved den.
Jeg tror, det er verdens ende.
Så har jeg vel set alt.
Tja, så er det vel slut. Det glæder mig, det bliver dig, Chunky.
Det er ikke verdens ende.
Det er kun begyndelsen.
Velkommen til vores Morgendagen!
-Hold da op. -Hold da op.
Se al den mad. Guy, kigger du?
-Du er verdens bedste far. Lad os spise. -Øjeblik, Thunk.
Før vi spiser, vil jeg gerne sige et par ord.
Lad dette flag markere dagen, hvorpå jeg opdagede vores hjem.
Her er blomster, sommerfugle og en sød, brusende bæk.
Her, lige her, vil alle jeres behov blive dækket.
-Jeg er sulten! -Lige et øjeblik!
Nu! Han kigger væk.
Lige et øjeblik, lige et øjeblik. Nej, vent nu.
Det er vores hjem, hvor vi vil være sammen for evigt,
og det var så lidt!
Jeg gjorde det. Problemet er løst.
Mad!
Er det ikke sært, at maden vokser i helt lige ræk...
Jeg har ikke lyst til at spise mere. Mor, er jeg syg?
-Nej, skat. Du er mæt. -Mæt føles mærkeligt.
Jeg kan ikke spise én bid mere.
Vent.
Jo, jeg kan.
-Ba-nan. -Banan?
Jeg smagte engang en for længe siden.
Det var sommer, og solen varmede mine skuldre.
Blomsterne blomstrede vildt.
Jeg var bare en unge.
Tja... Jeg spiste den banan i én bid.
Og lige siden er der ikke gået én dag, hvor jeg ikke har tænkt på den.
Hvordan smagte den, fader? Hvordan smagte den?
Det kan ikke bekrives med ord, Thunk.
Ingen ord er gode nok.
Vi har fattet det, far. Bare tag bananen!
Kom her, søde.
Kan I høre det?
Hvad er det?
Hvad sker der? Jeg kan intet se.
De kommer nærmere.
Dræbercirkel?
-Noget kom over muren. -Gå ikke for tæt på.
Hvem ved, hvilke sære uden-for-muren-væsner de er?
-Lad os stikke til dem på afstand. Stik. -Av!
Stik, stik.
Vent lige.
Se forbi de filtrede pelse og skærende tænder.
Øjnene... Der er en vis menneskelighed i dem.
Banan.
Den prøver at kommunikere.
Hope, de er mennesker.
-Hulemennesker. -Jeg troede, de uddøde for mange år siden.
Vi... glade... møde... jer.
I hjerter...
-Megen glæde. -Megen glæde.
-Tak. -Og megen glæde til jer.
De taler smukt.
Tilgiv vores nedladenhed, min ven. Jeg hedder Phil.
Jeg hedder Hope, og vi er familien Godtfolk.
Gode... folk?
-"Godtfolk". -Med tryk på "godt".
Vi er familien Crood.
-Og det her er... -Guy?
Hold da op. Godt gættet.
Hr. og fru Godtfolk?
-Guy! -Hvad foregår der her?
-Guy. -Guy, Guy!
Hope, det er Guy. Guy, Guy, Guy.
Hvad foregår der her?
Jeg voksede op med Hope og Phil.
De var mine forældres bedste venner, indtil...
Åh, Guy. Vi troede, vi havde mistet hele familien.
Da indså vi, at i en så farlig verden
måtte der være en bedre måde at leve på.
Er det jeres hjem?
Hold da op, det er deres hjem.
-Milde moster. -Se, far!
Hold da op.
Guy, skal vi klatre om kap?
Undskyld, lille tigerpige? Vi klatrer ikke i træet.
-Der er en Godtfolk-måde. -Vores uofficielle motto.
Er alle inde?
-Ja, dødskatten må blive udenfor. -Vi ses, Chunky.
Beklager, men dyr slæber for meget... skidt ind.
-Vi kører op. -Hov, hvad sker der?
-Velkommen til Godtfolk-hjemmet. -Hold da op.
-Her er smukt. -Er her ikke ret stort?
Hvad?
Jeg kan se skyerne, men jeg er indenfor. Hvad er det? Hvad er det her?
-Vi kalder det et vindue. -Vindue.
Godt så.
Guy, Dawn bliver så glad for at se dig.
-Dawn? -Dawn?
-Ja, vi voksede op sammen. -Dawn!
Det er bare dit spejlbillede. Det hedder et spejl.
-Undskyld. -Dawn!
Hvor er hun?
-Jeg er i panikhullet. -Panikhullet.
Dawn, det var ikke vilde dyr. Du kan roligt komme ud.
Mor, måske burde vi lave lufthuller i døren til panikhullet.
Nej. Der kan komme slanger ind. Men du gætter aldrig, hvem vi har fundet.
-Guy? -Dawn?
-Guy, er det virkelig dig? -Det er dig. Her er du.
-Du er gammel! Også dig. Det sagde jeg. -Du er gammel! Også dig. Det sagde jeg.
-De er sammen igen. -De to var uadskillelige som børn.
-Uadskillelige. -Er Dawn en pige?
Vent lige. Har du et dovendyr som tilbehør?
Jeg har også et dovendyr! Det er Rem.
-Mit hedder Skærf. -Uh, la, la.
-Det er familien Crood. -Hejsa.
-Hvad så? -Og det her... Vent, nej.
Ja. Det er Eep.
-Er du en pige? -Ja.
En pige... ven!
-Jeg har aldrig haft en veninde før! -Heller ikke jeg!
-Pas nu på. Små knogler. -Ekstra ryghvirvler.
-Fantastisk. -Hvad skal vi gøre?
-Og sige? -Hvad sker der med vores stemmer?
Hvorfor er de så lyse?
Som vores gæster kan I tage for jer af lige det, I vil.
Jeg ved, hvad jeg vil have.
-Undtaget dem. -Men der er så mange.
Beklager, Grug. Vi har desværre én regel her.
-Vi spiser ikke bananerne. -Men de er lige her.
Alt andet, hvad som helst, kan du frit nyde.
-Men vi spiser ikke bananerne. -Virkelig?
Ingen bananer?
-Men... -Vi spiser ikke jeres bananer.
-Klokken er mange, så... -Vi kan sove i bunke lige her.
-Modtaget. Fedt sted, far. -Se, Phil. De sover i en bunke.
-Sjovt. -Niks.
-Faktisk får alle deres eget værelse. -Vi får hver vores værelse.
-Hvad er et værelse? -Hvad er et eget?
Vi tror på, at privatliv fremmer individualitet.
Det er et uofficielt motto.
Men vi tror på, at flokken holder sammen uanset...
-Hvad? -Fortæl om mit værelse, hr. Godtfar.
Kom, min dreng. Det er denne vej. Det hele begyndte med et træ og en idé.
Hold da op. Sikke en dag. Jeg regnede ikke med at se familien Godtfolk igen.
-Hej, du. -Hej.
Hold da op. Det slår udsigten fra de huler, jeg kender til.
Ja, her er utroligt.
Den her seng er så behagelig.
Ingens fødder i min mund.
-Det er så meget bedre. -Ja.
Er det så det der privatliv, du fortalte om?
Det føles lidt... langt væk, du ved.
Guy?
Nu skal jeg se lidt aftenvindue.
Se, Douglas. Jeg er vild med ham her.
Okay, muhmut. Hvad har du gang i?
Sikke et fjols!
Ugga!
Ugga?
-Ugga! -Dræbercirkel.
-Hej, skat. -Jeg kunne heller ikke sove.
Alle de værelser... Hvem kan holde ud at bo sådan?
Tja...
Og der er noget lusket ved ham Phil Godtfolk. Meget lusket.
Grug, ved du, hvad jeg synes?
Måske kunne vi blive her.
Undskyld, men overvejer du at blive her?
Nej, jeg vil ud i vildmarken og slås med gribberotter om levninger.
-Selvfølgelig vil jeg blive. -Men...
-Her er rart. -Men...
Og du frygtede, at din datter ville forlade os.
-Men flokken er samlet. -Sådan da.
Hvis du giver stedet en chance, vil du måske synes om det.
-Behøver jeg kunne lide Phil? -Du skal opføre dig pænt og ikke slå.
Fint. Men hvis jeg skal være alene...
vil jeg være alene med dig.
Er det ikke utroligt?
Efter alle de år dukker Guy op ved vores dør.
Og vi, som var bekymrede for, at Dawn var alene.
Og nu er Guy tilbage. Det er skæbnebestemt.
De er som skabt til hinanden.
Men så du, at hulepigen holdt Guy i hånden?
Du tror vel ikke, Guy virkelig er interesseret i hende Meep?
-Eller Peep. Eller Eep? -Hun hedder Eep, ikke?
Jeg ved bare ikke, om Eep passer ind her.
Faktisk gør ingen af dem.
De stakler lader til at have det svært med konceptet vægge.
Jeg ved ikke, om hulemennesker hører til i en moderne verden.
Jeg vil se vindue for evigt!
Ved de det?
Vi må gøre det klart for dem, at de har en lys fremtid uden for muren.
Og Guys fremtid er inden for muren.
-Med Dawn. -Dawn.
-Hope Godtfolk, du tænker altid på andre. -Jeg kan ikke lade være.
Det var... uden sammenligning den bedste nats søvn siden...
-Godmorgen, Guy! -Hej, hr. Godtfolk.
-Frisk bitterbønnejuice? -Tak.
-Hej, Guy. -Fru Godtfolk.
De er til dig. Jeg lavede dem i går aftes.
Jeg vækker lige Eep.
Det er syv timer siden, jeg sagde hej.
Hvor nuttet.
Lad os lade stakkels Eep sove. Hun må være udmattet.
-Næ, hun er... -Se, her er Dawn. Sikke et tilfælde.
Dawn, hvad laver du på netop den her tovbro
på netop dette tidspunkt af dagen?
Mine morgenpligter.
-Morgenpligter! -Morgenpligter!
Genialt.
Genialt! Genialt!
Genialt!
Genialt! Genialt! Genialt!
Genialt.
-Bum. -Bum.
-Jeg kunne ikke sove. -Heller ikke jeg.
Da jeg vågnede, var din mor væk. Hun er vel ikke blevet taget af et rovdyr.
Niks. Jeg har fundet hende.
Det her sted forandrer alle.
Vi sover ikke i bunke længere. Vi vågner ikke sammen.
Og Thunk glor bare på den der kasse.
Ikke nu, Douglas. Der er fugle i vinduet.
Far, slap nu af. Det er gået én nat.
Og lidt forandring kan... Guy?
-Hej. -Guy?
Hold da op. Du er dig, men du ligner ikke dig selv.
-Og du dufter af blomster. -Og blid regn.
-Nærmere en klar bjergbæk. -Og en snert af vanilje.
Det hedder et bad. I burde prøve det.
-Vil du have, at jeg dufter af vanilje? -Bare en snert.
-Hvor er dit tøj blevet af? -Vi brændte det, mens han var i bad.
Det var så beskidt, at vi vaskede det, før vi brændte det.
-Kom, Thunk! Vi går udenfor. -Jeg vil ikke. Jeg ser på fugle.
Da jeg var ung, gloede vi ikke på fugle. Vi kæmpede mod dem.
Lad mig leve mit liv!
-Hej, nye veninde! Vil du have morgenmad? -Gerne.
-Jeg tænder bålet igen. -Bål.
-Hej. -Ja, hej. Se lige her.
Se, sådan får man gang i et bål. Man behøver ikke være to.
Tænk på al den tid, vi brugte på de sten. Det er utroligt.
Man sparer virkelig tid, og det er så simpelt.
Ikke flere fladmaste fingre. Familien Godtfolk er...
Nå, dér er du. Jeg har ledt overalt.
Vi er virkelig højt oppe.
Synes du, jeg lugter mærkeligt?
Du lugter anderledes.
Som sten i en flod med en snert af mos.
-Hvad er det for et mærke på dit håndled? -Det er bare et ar.
-Et ar? -Ja, fra en tornkrabbe. Det er ikke noget.
-Hold da op. Og det der? -Barberorm.
-Hvad med det der? -Skorpiongrævling.
Sumpslange, flyveslange, vulkan, verdens ende.
Min lillesøster, min lillesøster, min lillesøster. Hun bider ret meget.
Min far kender ikke engang til det her.
Hold da op. En jordnøddetå.
Hvert mærke er et eventyr. Mine forældre lader mig ikke få ar.
De byggede muren for at beskytte mig.
Må du ikke gå uden for muren?
Niks. Ikke siden det, der skete med Guys familie.
Så landbruget her... er din hule.
Du er præcis som mig.
Kom med.
-Manner, er det din øse? -Nej, det er min fars.
Hør, hvor den spinder.
-Kan du se svinegatoren der? -Ja.
-Skal vi hoppe over den? -Ja.
-Og kyllesælen? Skal vi hoppe over den? -Ja.
-Kan du se muren? -Ja.
-Skal vi hoppe over den? -Ja!
Nej! Eep, jeg må ikke gå uden for muren!
Bare rolig. Vi er tilbage, før nogen opdager det.
Er du okay?
Hold op, hvor mit hjerte hamrer. Jeg føler mig virkelig i live.
Lad os hoppe over flere ting.
Er I klar? Lad os gøre det.
Ja! Igen. Noget større.
Fru Godtfolk, vi leger bare med den her opfindelse. Hvad er den til?
Hvorfor spørger du ikke Phil? Han bruger ret meget tid derinde.
Nå, men... værsgo. Jeg tænkte, du gerne ville have det her.
Det er gamle billeder af vores familier.
Tak.
Hvor fører den hen?
Far, tænk nu, hvis jeg går glip af noget. Jeg vil indenfor igen.
Nej, Thunk. Leg med Douglas. Han føler sig tilsidesat.
Han er trist, fordi ingen tilbringer tid sammen længere.
Fint. Skal vi lege apport, Douglas?
Ja, okay. Godt så. Hent den!
Undskyld, undskyld, undskyld!
Jeg smutter tilbage til vinduet!
Hejsa. Der har vi ham.
Grug, jeg er herhenne, makker. Lad os sejle en tur.
Grug, Grugger, G-G-G-Grug. Grug?
Grug? Grug? Vil du med ud at sejle?
Imponerende, ikke, Grug? Det er en sjov historie.
Alt det her var en trist, håbløs og støvet ødemark.
Det lyder ikke sjovt.
Men ved hjælp af intelligens
udtænkte jeg en metode til at få vandet fra bjerget der
til at løbe herned.
Hvor interessant.
Jeps. Jeg forvandlede en gold ørken til en frodig oase.
Nu har vi alt det vand, vi kunne få brug for.
Faktisk overvejer vi at lave et...
-Banan. -Nej!
-Hvorfor gjorde du det? -Undskyld, men husk vores ene regel.
Vi spiser ikke bananerne.
Men hvorfor ikke? De jo overalt.
Se, der står en hel balje af dem. Hvem er de til?
Grug, vi kan tale om frugt dagen lang eller...
-Vil du se noget virkelig fedt? -Jeg ved ikke helt.
Hej. Laver du dig lidt godter?
Jeg ville rydde lidt op. Vi fik lavet lidt af et rod i går.
Nej da. Det havde jeg ikke bemærket.
Den kan du smide i kompostkurven.
Smart.
Godt gået.
Tja, I skal jo ikke tro, vi er en flok barbarer.
Barbarer.
Sandy, slip den.
Slip den!
Børn altså.
Ugga, du må virkelig savne vildnisset.
-Ikke? At jage og... -Ikke rigtig.
-At samle... -Ikke rigtig.
At hyle ad månen.
Slet ikke. Ærligt talt er der elendigt derude.
Hvis ingen dør før morgenmaden, er det en sejr.
Der er så meget bedre herinde.
-Hvor herligt. -Ja.
Faktisk overvejede Grug og jeg, at vi måske...
-Jeg havde nær glemt det. Den er til dig. -En kurv?
-Nærmere en rejsekurv. -Rejsekurv?
Ja, til turen. Der er frugt, nødder, sæbe, mere sæbe og en nakkepude.
Ja, den bliver god at have på farten. Tak.
Det er en sølle tak for, at I bragte Guy hjem.
-Hjem? -Hjem.
-Guy? -Guy er hjemme. Nemlig.
Jeg må løbe. Vi ses til aftensmaden.
Sådan!
Ja!
Eep!
Eep?
-Jeg har et ar. -Du har et ar.
-Jeg har et ar! -Sådan!
Sig det ikke til fruen,
men mens hun tror, jeg slider i den bagende sol,
sidder jeg faktisk her i min mandehule.
Her er hedt.
Grug, det ville nok føles bedre, hvis du tog pelsen af.
-Det har jeg gjort. -Klart.
Her kan en far undslippe familielivets kaos.
Han kan slappe af med sine venner, hvis han da har venner.
En hajmælk mere?
Så du kommer altså her for at gemme dig for din familie.
Jeg gemmer mig ikke. Jeg hjælper min familie.
Nå, men... hvordan hjælper det her dem?
Jep. Her finder jeg løsningerne på min families største problemer.
Okay.
Nå? Er du afslappet? Magelig? Modtagelig for forslag?
-Hvad er dit problem, kleppert? -Jeg har ikke et.
Kom nu, Grug. Jeg har set dig surmule. Hvad er problemet?
Jeg sveder. Det er mit problem.
Banke, banke på. Jeg banker på, makker. Åbn døren.
Nej.
-Luk mig ind. -Nej.
-Del med mig. -Jeg vil ikke.
-Fortæl om dit problem. -Jeg har ikke et.
-Du har et problem. -Fortæl om dit problem.
-Jeg har ikke... -Fortæl.
-Jeg... -Fortæl, fortæl.
Jeg kan ikke lide at være her!
Flokken er splittet. Vi sover ikke i bunke. Jeg må ikke spise bananer.
Guy gav Eep en sten. Han kyssede min hånd. De vil forlade flokken.
-Og jeg kan ikke lide dig. -Det er interessant.
-Måske skal jeg bare lære dig at kende. -Nej, ikke det. Det med Eep og Guy.
Guy vil tage min datter fra mig.
Fra en far til en anden: Jeg bekymrer mig også om min datter.
-Hun var så ensom, før Guy kom tilbage. -Ja. Det er, som om Guy er problemet.
-Vent lige. Siger du det, jeg tror? -Ja. Nej.
Jeg ved det ikke. Varmt.
Foreslår du, at vi tager Guy til os, så Dawn ikke er ensom,
og så bliver Eep hos dig sammen med flokken?
-Gør jeg? -Jamen, Grug, det er en glimrende idé.
Du har gjort det. Du har løst vores problemer.
-Nej da. Virkelig? -Har vi en aftale, min ven?
Top.
Ugga, jeg har lige hygget mig med Phil.
Se mig med rank ryg og masser af idéer.
Phil er god til at lytte. Han kan kende en god idé, når han hører... den.
De vil have, at vi rejse uden Guy.
-Tror du det? -Som om vi nogensinde ville.
-Tja... -Guy er en del af flokken.
Sådan da.
-Og hvad med Eep? Hun ville blive knust. -Ja, i begyndelsen.
De tror, vi er simple hulemennesker.
At vi er dumme nok til at bytte Guy for en frugtkurv.
Hun prøvede at få mig til at tro, det var min idé!
-Det er en glimrende idé. -Godtfolk.
Som om vi ville gøre det.
-Har vi en aftale? -Godtfolk.
De må tro, vi er ret så dumme.
Sådan, Grug. Din tænker. Du er ikke dum.
-Godtfolk! -Godtfolk.
-Godtfolk! -Godtfolk... Godtfolk.
Kan du lige skrue bare lidt ned?
Fokusér. Vi må finde Guy og komme væk herfra.
Godt. Men først er der noget, jeg har villet gøre rigtig længe.
Tænk, de beholdt de gamle albummer.
Det er familien Godtfolk. Det er min mor, det er min far, og det er mig.
Ja, jeg var en splejs.
Her er rent skønt, ikke, Rem?
-Er det min far? Gem mig. -Hr. Godtfolk?
-"Hr. Godtfolk"? -Det er bare Guy. Hej, Guy!
Hej, du.
-Hvor har I været? -Vi tog en udflugt på Chunky.
-Udflugt. -Udflugt?
Vi styrede døds...
-Udenfor muren. -...katten.
-Var du og Dawn på udflugt uden for muren? -Ja.
Godtfolk-parret vil ikke have, hun går ud. De byggede muren for at beskytte alle.
-Guy, slap dog af. -Ja, Guy. Tag en slapper.
-Hvad er der med hende? -Det er bare bigiften.
-Bigift? -Bigift!
Hvad i...
-Det er et lille bistik. -Lille?
-Hallo. Du bestemmer ikke over mig. -Det er en meget alvorlig...
Eep, det er et alvorligt bistik.
-"Et alvorligt bistik." -Hun har det fint.
Nej, hun har ikke.
-Jeg har det fint. -Dawn?
Eep, det var ikke klogt. Hun kunne være kommet til skade.
Tænk dig dog om.
Hvorfor er du sådan? Du elsker da eventyr.
Nej, jeg kan lide ikke at dø. Tingene er anderledes nu.
Men hun havde brug for at komme ud. Hun er som mig. Det her er hendes hule.
Nej, hun er ej. Det her er ingen hule. Hun er ingen hulepige.
"Hulepige"?
Hvad mener han med hulepige? Jeg skal vise ham hulepige.
Jeg håber, I er sultne. Hope har stået i køkkenet hele dagen.
-Det smager skønt, fru Godtmor. -Du spiser bordpynten.
-Hold da op. -Grug, Ugga, hvad må vi byde på?
-Intet, tak. -Vi spiste, inden vi kom.
-Ups, undskyld. -Okay.
Nej, se! Guy og Dawn er her sammen.
-Kan du klare det? Gem din kæmpehånd. -Modtaget.
Velkommen, Eep. Du skal sidde her ved siden af... Bedste.
Vi to er ikke færdige. Du kaldte mig en hulepige.
Men du er en hulepige.
Du sagde det, som om det var noget skidt. Hvad er der galt med huleboere, Guy?
Der er intet galt med dem. Vil du have et håndklæde eller bestik?
-Ellers tak. -Hvorfor er du sådan?
Jeg er bare en hulepige. Men det er vel ikke godt nok til dig mere.
-Det har jeg aldrig sagt. -Grug, lad os drøfte din glimrende idé.
Hvad?
Grug mente, og jeg var enig,
at Guy burde omgås sin egen slags, udviklede mennesker.
Og Eep burde blive hos sin slags.
-Vi lavede en aftale. -Hvadbehager?
-Hvilken aftale? -Hans.
-Din idé. -Din idé?
Guy bliver her, og Eep bliver hos sin flok. Det er Grugs ord.
-Vil du af med mig? -Seriøst, far?
Nej, skat. Det mener jeg ikke. Han fik mig til at tro, jeg mente det.
Han snød mig. Vi var i hans dumme, hemmelige mandehule, og han snød mig.
-Hvad er en mandehule? -Et sted, hvor jeg kan komme væk.
-Væk fra hvad? -Væk fra dig. Hallo.
-Hvad? -Vi tænker alle det samme.
-Hvor vover du? -Hvor vover du?
Hvor vover I? Prøver I at føre mig sammen med Guy?
-Hvad er der sket med din hånd? -Jeg blev stukket af en bi uden for muren.
-Gik du udenfor? -Uden for muren?
-Det hele er jeres skyld. -Vores skyld?
Må jeg sige noget?
-Nej! -Okay.
Tænk, du indgik den aftale.
-Hvad har de dog gjort? -Jeg har fået ar.
-Vores lille skat! -Der var så varmt.
Jeg var fuld af hajmælk. Jeg var nøgen!
Hvorfor, Phil? Hvorfor?!
Privatliv fremmer individualitet. Det er et uofficielt motto.
Tja, vi skjuler vel alle noget.
Så er det nok. Kom, Guy. Vi smutter.
Vent lige. Først ville du af med mig, og nu vil du have, jeg går med.
Du vil tage min datter fra mig! Du lovede hende sommerfugle og bække.
Se så! Jeg vidste, du lyttede. Der er intet privatliv blandt jer.
-Mener du huleboere? -Det sagde jeg ikke.
Fordele, Eep. Det er min pointe. Mange ting er bedre her.
-Bedre? -Ikke at sulte, ingen sovebunke.
-Hvad er der galt med sovebunken? -Hold op, Eep! Sovebunken stinker!
Af kærlighed!
I det mindste lugter jeg som mig selv. Jeg ved ikke engang, hvad du lugter af.
-Blomster og blid regn. -Jeg ved ikke længere, hvem du er.
Dig og din vanilje og din dumme halssten!
-Det er det her sted. Det her er... -Hjem! Det her er et hjem.
Hjem?
Det var det, mine forældre ville have, at jeg fandt. Det her er Morgendagen.
Jeg hører tydeligvis ikke hjemme her.
Jeg rejser. Kommer du med mig?
Jeg... Jeg kan ikke.
Så er vores morgendage vel forskellige.
Eep.
Nå... hvem vil have dessert?
Jeg har jo sagt, vi ikke er sultne!
-Har I spist en banan? -Niks. Vi har spist alle bananerne.
-Det er umuligt. -Ikke for hulemennesker.
-Hvad har I dog gjort?! -Det er bare bananer, Phil.
Bare bananer? "Bare bananer," siger hun. Det var min ene regel!
Vi er ikke færdige her. Jeg havde mere at sige til dig!
Fru Godtmor, jeg spiser min dessert foran vinduet.
Seriøst? Hvor længe har jeg ikke været hos dem? Med skidtet og lugten.
Eep? Eep, er det dig?
Jeg ved ikke helt.
-Har du slået ham? -Nej. Jeg overvejede det.
Bananerne sikrede vores overlevelse.
Bananerne beskyttede os.
Mod hvad?
-Den kommer... for at få bananerne! -Hvad er det, Phil?
Den er kommet hver nat i 100 måner eller mere.
Bananer er det eneste, der holder den fra døren.
Hvad er der derude, Phil?
Nat efter nat. Det var aldrig nok.
Den vil have sine bananer!
-Hvad er der uden for muren, Phil? -Hvad er det, Phil?
-Hvem er de til? -Hvad er det?
Jeg ved det ikke!
-Det er bare en lille næveabe. -Jeg går.
Gav du den bare flere bananer?
Vent. Jeg skal lige forstå det.
Anede du ikke, at du arbejdede... for en lillebitte abe?
Du har givet den bananer... i årevis!
Det er ikke godt.
Nej! Forsvind!
Phil!
Kom nu, kom nu, kom nu.
Douglas, de blomster ligger ikke godt i maven. Hvad har jeg misset?
Fru Godtmor, var der ikke en mur der før?
-Phil? -Far? Guy?
Grug?
Den er væk. Muren er væk. Phil er væk.
I guder. Noget har taget dem alle. Hvad gør vi?
Der er ingen spor efter dem, men jeg fandt den her.
-Er det min kurv? -Godt set.
Sandy kan spore dem ud fra den her. Sandy, søg.
Godt. I finder dem, og Dawn og jeg reparerer muren.
Nej, Dawn, smut hjem i panikhullet.
Vi kan nok begge være der, hvis vi suger maven ind.
-Hun har fået færten. -De kan ikke være nået langt.
Mor, jeg tager med dem.
Dawn, hvad siger du dog? Vi er ikke som dem.
-Far har brug for os. -Vent, Dawn.
Dawn, I får brug for rejsekurven. Der er en nakkepude.
-Hvor fører I os hen? -Ti stille!
Hvis I vil spise os,
så spis tyksakken først. Han spiste bananerne.
Du skal ikke klandre mig.
-Det her er din skyld! -Min skyld?
Ikke, Guy?
Hun siger, jeg har forandret mig, men det her er mit sande jeg, skatter.
Er I med? Det, man ser, er det, man får. Det er...
Nå, der er I. I forsvandt lige. Men jeg har ikke brug for nogen.
Fint nok. Det var også en ensidig samtale. Så er jeg vel alene med mine tanker.
Jeg nedfælder mine tanker. Seriøst, jeg er blevet fældet.
Det er længe siden. Her er en opdatering.
Husker du Morgendagen?
Det, jeg har brugt hele livet på at lede efter.
Det viser sig, at pigen, jeg elsker, ikke vil vide af det eller af mig.
Piger er meget komplekse.
Kære dagbog, det er mig.
Husker du det, jeg sagde om skæbnen? Den er dum, og den lyver.
Skæbnen tror, den er bedre end dig. Skæbnen vil blive hos...
Familien Godtfolk er fantastisk. Har du set deres træhytte?
Hvad er det fede ved at bo i et træ?
-Bade, øjeblikkeligt bål, meget mad og... -"Privatliv."
Én ting er sikkert og vist.
-Det er slut. -...slut.
-Fint! -Fint!
-Det rager mig da. -Ditto.
Er du okay?
Her er så lyst.
Jeg vil bare se vindue. Bare lige et øjeblik!
Hov, min rejsekurv!
Rejsevindue.
Ugga, bed din søn holde sine beskidte grabber fra mine ting.
Jeg har det skidt med det under middagen med mine forældre og dig og Guy.
Glem det. Det er fortid!
Guy og jeg er for forskellige.
Vi to er forskellige, og vi har det herligt sammen, ikke?
Jo, jo, men det er kompliceret.
Han er en dreng. Han er... dum. Det er bare noget andet.
Hvad er der galt? Drengeproblemer?
Da jeg var ung, havde vi ikke drengeproblemer.
For vi havde hverken drenge, mænd eller tøj.
Vi var en krigerstamme af kvindfolk. Tordensøstrene.
Hvad er en tordensøster?
-Det er bare Bedstes godnathistorier. -Sande historier!
Dawn, hold op med at snakke med den skøre dame.
-Vi skal vel ikke krydse den, vel? -Jo. Sandy sporer færten.
Jamen der må da være en anden vej.
Måske en, der er stabil og ikke vrimler med landhajer!
Lad os sige, at du står for gavekurve, og så står jeg for at finde mændene.
-Vi krydser. -Næ nej. Vi går ikke over her.
Min kat, mine regler. Vi krydser!
-Skal vi stemme om det? -Vend om!
-Kryds! -Vend om!
-Kryds! -Nej!
Sandy, kom!
Tak, Hope. Det her er meget mere sikkert.
-Jeg kan intet se! Hvad sker der? -Hvor fører de os hen?
Hold ud, Guy. Når vi kommer ud af den her, begynder jeg at slå, og så bliver vi frie.
Kom så, næveaber! Kom an!
Det er ikke kun næveaber, men også sparkeaber,
skalleaber, underbæltestedsaber, bideaber og vaskebrætsaber.
Skuldre, der slår. Haler, der knuser. Kvælere, dinglere, flænsere,
hængekæber, hjerneklemmere, og en gut med... sære øjne.
De lader til at tale en form for primitivt sprog.
Kan du tale det, klogeåge?
Nej, men efter nogle måneders fangenskab...
Jeg kan tale flydende næveabesprog.
-Kan du? -Umuligt.
Jeg vil virkelig ikke. Det er ikke kønt.
Undskyld, men jeg har et spørgsmål.
-Jeg forstår. -Hvad siger han?
De er vrede, fordi Phil brød aftalen!
Latterligt! Vi havde ingen formel aftale, fuskere!
Og de vil have deres bananer.
Ja, bananer er udsøgte. Hvorfor er det vores problem?
Ét spørgsmål mere.
For mange måner siden var deres verden et paradis.
Det bliver en lang historie.
"Dengang var der megen glæde. Vandet strømmede lystigt.
Bananerne voksede i klaser.
Vi havde kunst, politik, økonomi.
Men vigtigst af alt bananer, så mange bananer.
Når det var fuldmåne, kom monsteret efter sine bananer.
Jeps. Det var gode tider."
-Gå lige tilbage. -Sagde han "monster"?
Vi går ikke tilbage! Som jeg var ved at sige:
"Gode tider.
Men af uransagelige årsager forsvandt vandet.
Bananerne forsvandt også. Men monsteret forsvandt ikke, nej.
Det kom tilbage efter sine bananer. Der var ingen bananer."
For at opsummere: De har virkelig brug for de bananer.
Monstre, bananer... Problemet er, at deres kilde til vand er udtørret.
Sig som følger, Guy:
"Jeg forvandlede en ørken til en oase ved at omdirigere vand fra et bjerg,
der til forveksling ligner det... der." Vent! Det skal du ikke oversætte.
For sent.
Det var ham. Han stjal vandet, spiste bananerne og knuste jeres samfund.
Så er det nok! Jeg vil ikke bombarderes!
Nu, flabede aber, kan I prøve kræfter med mit intellekt.
Betragt redskabsmageren Godtfolk, og fortvivl. Stik, stik.
-Stik, stik, stik. -Godt gået, Phil.
Godt gået, Hope. Vi mistede færten.
Nej, nej, nej. Rejsevindue! Kom nu, kom nu.
-Det virker stadig, folkens! -Vi er faret vild.
Derfor følger man ikke huleboere. Ét ord mere fra...
Vi har glemt de gamle dyder.
Måden, tingene fungerede på, da verden var ung, og jeg var ung.
Da var jeg matriark af en krigerstamme af kvindfolk.
-Tordensøstrene. -Netop, min pige. Tordensøstrene!
Vi så faren i øjnene og sparkede døden i skridtet!
Glem tordensøstrene, mor. Vi skal bruge en måde at finde mændene på.
En måde? Tordensøstrene finder altid en måde.
Er du klar på en flyvetur mere, gamle tøs?
Du godeste.
Flyv, Parykasus! Flyv!
Af sted. Find dem, Parykasus.
Nu er det nok! I er allesammen vanvittige!
Og det hår kommer ikke tilbage. Det flygtede, som vi burde gøre, Dawn.
-Vi må væk fra de skøre huleboere! -Mor.
I brasede ind i vores liv uden at tørre jeres klamme fødder af!
-Og lurende Thunk med sit dumme vindue. -Det program er vist for ældre børn.
Og den loppebefængte rottebaby. Dumme baby.
Jeg slår hende ihjel. -Fald lige ned.
Og dig. Du tog min datter med ud, så hun fik ar og dumme idéer!
Mor, sådan skal du ikke tale til min ven.
Det er godt, Guy kom til fornuft og indså, at han ikke vil have en hulepige.
Han hører til hos os, familien Godtfolk! Kom så, Dawn!
-Mom, hvor skal du hen? -Jeg... må... væk!
Huleboere!
Åh nej.
Hvad er det?
Eep!
På ham, Eep! På ham!
-Mor! -Der er hun.
Vi redder dig, isdronning!
-Dræbercirkel. -Kom så, Stik. Nu skal der stikkes.
Vent lige. Sænk jeres våben.
-Dawn? Hvad laver hun? -Stol på hende. Sænk dem.
Kom her, lille ven. Bare kom frem.
Det er okay. Sådan.
Det er ikke et monster. Det er en mor.
Hun frygtede bare for sin unge og ville beskytte den
og var måske lidt grov.
Måske forstod hun bare ikke,
at de fremmede ikke var en trussel, men faktisk var venner.
Måske kan ulvekopperne og de fremmede få et smukt harmonisk liv sammen
i deres træhytte! Jeg mener "isgrotte".
Fik du alt det ud af bare at kigge på dem?
Måske er vinduet, hvorigennem jeg betragter verden, ufuldstændigt.
Jeg vil klappe dem... Se, de krammer mig med tænderne.
-Guy. -Eep?
-Guy. -Eep, du kom tilbage!
Nej... Du traf dit valg.
-Nej, det var ikke mit ønske. -Nyd Morgendagen.
Eep, kom tilbage!
Nej!
Grug, gider du lige? Jeg prøver at tænke!
Jeg prøver at slippe væk, før monsteret kommer!
Der er intet monster, tykpande. De vil bare... skræmme os.
Der har vi det. Lad os indgyde disse aber frygt.
Betragt ildmageren Godtfolk, og fortvivl! Flamme, flamme.
Herligt. Nu har de spyd og ild. Guy, han skænkede lige aberne ild!
Klar? Giv pote.
Og giv pote.
Giv pote og pote og pote.
Bedste, er det her nu også sikkert?
Bare rolig. Det vil ikke gøre særlig ondt.
-Hvor er Eep? -Hun henter mere brænde.
-Jeg finder hende. -Ugga, hjælp mig.
Eep... Eep?
Hejsa. Jeg... Jeg hugger bare lidt brænde.
Jeg tror, det er nok.
Vil du tage en pause fra at tæske skoven?
Er du klar til at snakke?
Jeg fatter ikke, at han vælger et træ frem for mig.
Det er vist ikke så enkelt.
Guy kendte familien Godtfolk, da han var barn.
Det er det nærmeste, han har, på en familie.
Alle de andre gange, jeg er blevet såret,
har det efterladt et synligt mærke.
Det her gør så ondt, og jeg kan ikke engang se det.
Jeg kan se det.
Det er ligegyldigt. Vi er bare for forskellige.
Jeg er ligeglad.
Eep, hvis noget gør så ondt, betyder det måske, at du kerer dig.
Måske er det værd at kæmpe for.
Så hvad vil du gøre ved det?
-Mor, vil du ikke være med? Her er varmt. -Jeg er ikke sovebunketypen.
Jeg har et sjal, der... varmer. Det er fint.
Jeg bruger bare rejsekurven som værn mod... Seriøst?
Det er da hyggeligt, ikke? Jeg sagde det jo.
Ugga? Eep? Hej.
Jeg vil bare sige... at jeg har opført mig frygteligt.
Efter alt det, jeg gjorde og sagde,
reddede I mig alligevel. Hvorfor?
-Vi siger altid, at flokken holder sammen. -Det er er uofficielt motto.
Det er fint.
-Nej, det er ej. Jeg var ulidelig. -Det går nok.
Jeg prøvede at tage Guy fra dig, og jeg gav dig en passivt aggressiv kurv.
-Ja, det var underligt. -Hvem gør sådan?
Og din datter er selvfølgelig ikke en rottebaby. Hun er smuk.
-Hun er en smuk menneskebaby, og... -Så er det nok.
Hvor er Guy?
-Jeg tror, jeg er hans nye kæledyr. -Ubehageligt.
Hvad siger han?
Den gamle visabe har erklæret,
at fordi vi ingen bananer har til monsteret, vil I blive...
Jeg kan oversætte resten.
De siger, at hulemanden vil dyrke bananer til dem
og vande planterne med sine bitre tårer.
-De vil have mig til at styre projektet. -Det var ikke det, de sagde.
-Du taler ikke næveabesprog. -Gør jeg ikke?
Aber, jeg har mestret jeres energiske og udtryksfulde sprog.
Regnbue. Næsehår! BUDDING!!!!
Nej, du har ej!
Lad mig sige et par ord. Phil er så klog, at han er dum!
Sten. Sten. Sten. STEN.
Hvad har du at sige til dette vittige svar?
Næ nej, lad mig tale ud!
Skal jeg ikke løse det her? Må jeg lige låne den? Tak.
-Hold op med at afbryde! -Hvad med dig?
Hold så op. Jeg prøver at redde os. Aberne har accepteret mig. Jeg har et job.
Og I to vil ødelægge det, som I ødelægger alt.
Som I ødelagde min smukke teenageromance.
Guy, min dreng, du må forstå... at det er Grugs skyld.
-På ham Guy! -Jeg er ikke på din side.
-Han er på min! -Heller ikke, nej!
De brede skuldre kender jeg. Eep, du kom for at redde mig.
Hvad laver du?
Hvor skal du hen, Phil? Her er ingen mandehule.
Du kan gemme dig for din familie.
Men du kan ikke gemme dig for mig.
Din dyrebare flok... glæder sig over, at du er væk.
For du kvæler dem.
Du byggede en mur omkring din familie.
Men du byggede også en om dit hjerte.
-Ved du, hvad du er? -Jeg ved, hvad du er.
-Du er... -En dårlig...
-Far. -Far.
Ord som våben?
Du er bare en hulepige.
Det hedder et bad. Prøv det.
-Jeg bad hende gå i bad. Hvem gør sådan? -Det gjorde du.
Eep.
Tillykke, Phil... Du ramte mit ømme punkt.
-I lige måde. -Hallo, Phil! Grug!
-Grug, ser jeg syner? -Nej. Guy er en kæmpestor banan.
Aberne prøvede at sige, at vi bliver ofret til monsteret ved fuldmåne i aften!
-Hun venter stadig derude. -Hendes hår kommer vist ikke tilbage.
Hvor længe har jeg sovet? Hvad glor I på?
Mor!
Dit hår er enormt og vildt, og jeg elsker det.
Tak.
-Bedste! Dit hår! -Hvad? Det er en midlertidig løsning.
Nej, det kommer denne vej!
Parykasus er vendt hjem. Væk med jer.
Kom til sagen. Næveaber? Jeg hader næveaber.
Parykasus siger, at mændene er blevet ført den vej.
-Skønt. Hvad er planen? -Hvad ville tordensøstrene gøre?
Godt, tordensøstre! Hvis vi vil redde mændene,
får vi brug for en ting.
-Et vindue? -Nej.
-Et slagord? -Nej!
-Hinanden. -"Hind..." Hvad? Nej!
Nye stammenavne. Sandy, du vil hedde Søger.
Eep, Hjerteild. Ugga, Blodhorn.
Thunk, du hedder... Thünk.
Kloge pige, hvis navn jeg har glemt...
-Jeg hedder Dawn. -Nej! Du hedder Solnedgang.
-Og du hedder Mosevand. -Hedder jeg Mosevand?
-Jeg kom på det, før du fik fedt hår. -Jeg hedder Mosevand!
-Søster Solnedgang? -Ja, Ildhjerte?
-Kan du se ulvekopperne? -Ja.
-Skal vi ride på dem? -Ja!
-Tordensøstrene. -Tordensøstrene.
-Tordensøstrene!
Jeg fik det i munden.
Nå, men så er det vel ude med os.
Phil, undskyld, at jeg spiste dine bananer.
Jeg har måske også begået visse fejl.
-Såsom at give aberne våben? -Ja.
Eller at stjæle deres vand? At lære dem at binde knuderne her?
Deres knuder var til grin!
Gid jeg havde set Eep bare én gang til.
Hele mit liv ledte jeg efter et sted, mine forældre talte om. Og jeg fandt det.
Men nu kan jeg kun tænke på Eep.
Min bedste ven... min første og eneste kærlighed.
Dine forældre elskede dig meget højt.
Jeg tror, deres eneste ønske for dig var... at du fandt lykken.
Og hvis der er noget, jeg ved, så er det, at du og Eep gør hinanden lykkelige.
Guy, der er ingen, jeg hellere vil have, min datter tilbringer morgendagen med.
Guy, du har også min tilladelse til at stifte familie med Grugs datter.
-Sådan fungerer det ikke. -Men tak.
I to tåber er det nærmeste, jeg har, på en far.
-Tak, min dreng. -Vi er alligevel ikke så forskellige.
Vi er to tåbelige fædre, der er besatte af bananer,
der nu vil lide en utroligt ironisk død.
-Grug, hvad sker der? -Jeg ved det ikke! Jeg kan intet se.
Jeg tør ikke kigge. Hvad er det?
Det... det... det...
er faktisk ret nuttet.
Er det kun dens pande? Hold nu op!
Hvad i...?
-Tordensøstrene! -Eep!
Hvad i alverden er det?
STANDS DEM!
KVINDFOLKENES DRONNING
ILDHJERTE
Ildhjerte, pas på!
SØSTER SOLNEDGANG
BLODHORN
SØGER
MOSEVAND
Hold da op.
-Nej, nej, nej! -Far!
-Nej! -Æd paryk!
PARYKASUS
-Eep! Eep, jeg har noget at sige! -Også jeg!
-Bum! Sådan, min pige. -Bum!
Hallo! Er du sulten? Kom og spis mig!
Mod udgangen!
-Godt, drenge! Vi får jer væk herfra! -Sådan!
Det var tæt på, ikke? Gutter?
Phil, er du uskadt?
Det er slemt, Grug. Jeg vred vist om. Fortsæt. Red dig selv.
-Flokken holder sammen, min ven. -Ven?
Ven.
-Venner. -Hvad...?
-Bedste venner! -Hjertevenner!
-Venaner! -Venner for livet!
-Hvad laver de? -Hvad laver de?
Hallo! Fokusér nu lige!
-Chunky, af sted! -Eep!
-Grug? -Far?
Hvor er de?
Jeg kan vist se noget.
VENANERNE
Er alle her?
-Hvor er Guy? -Og Eep?
Bumsedasse!
-Eep, vent. Jeg må fortælle dig noget. -Nu?
Hele livet har jeg ledt efter et sted, der hed Morgendagen.
Men det er ikke...
Fortsæt.
Morgendagen er ikke et sted, men en person. Det er dig, Eep.
-Du er min morgendag. -Virkelig?
Sådan!
Tag dén!
Jeg gjorde ham vist mere vred.
Løb!
Kom så! Ind under den her!
-Vi må smide den her. -Hvordan? Der er for mange lianer.
-Du... -Du.
Hold da op. Tænk, at det faktisk virk...
Vi er frie! Hil vores frelsere!
Sten, sten, sten.
Nej!
-Eep! -Nej!
-Eep! -Jeg har dig!
Ved du hvad? Det er ikke min rigtige tå.
Det har du aldrig fortalt mig om.
-Vidste du, at hun havde en jordnøddetå? -Nej.
Rejsedagbog: Sidste optegnelse.
Efter to af de længste, mest skrækindjagende måner i mit liv
vendte familien Crood og familien Godtfolk hjem sammen.
Douglas?
Douglas!
Familien Godtfolk tilbød alle at blive for evigt.
Så vi ændrede lidt på tingene.
-Nu føles her større. -Ja, ikke?
Og næveaberne flyttede ind ved siden af. Hold op, hvor de fester meget.
Hele dagen og hele natten.
Phil lærte faktisk at tale næveabesprog.
Du skal nok få opskriften.
-Og Grug... -Hvadbehager?
-Tja, han prøver stadig. -Én gang til.
-Skat, kom nu til den gode del! -Nå ja. Klart.
-Det var ikke de eneste forandringer. -Jeg vil virkelig savne jer.
Din mor og jeg er her, hvis I får brug for os.
-Bum? -Bum.
Kom her, min dreng.
Farvel, far.
Vores lille skat forlader os... Vores lille skat forlader os!
Bumsedasse?
-Bum. -Bum.
Venner! Sandy sagde sit første ord! Sandy sagde bumsedasse!
-Hej. -"Hej," hvad?
Hej, du.
-Bedste, har du fået ny frisure? -Den her?
Parykasus holder fri i dag, så jeg prøver noget nyt.
-Thunk, ingen vinduer ved bordet. -Hvem er sulten?
Det er en særlig ret, vi kalder venanbrød.
Min far frygtede, at flokken ville blive mindre.
Men den endte med at blive større. Meget større.
Far havde alligevel ret. Vi var stærkere sammen.
Tekster af: Natascha Tøsse