NETFLIX PRÆSENTERER
Giv os pengene…
Navn?
Steve Harmon.
-Alder? -Sytten.
Bandetilknytning?
Jeg er ikke med i nogen bande.
Ingen.
Har du tidligere været fængslet?
-Nej. -Nogen kendte sygdomme?
Aids?
-Har du aids? -Nej, jeg har ikke aids.
Tøm lommerne.
Er mine forældre her?
Sønnike, dine forældre er her ikke.
Skal jeg have en advokat?
Du skal tie stille.
Kan jeg ringe til…
NEW YORK POLITI
Uhyrer græder ikke i mørket.
Det skulle jeg have sagt, da han så på os og kaldte os uhyrer.
Ja. uduelig. Smadrer dig!
Uden lågen. Kom an! Kom bare an, tøsedreng! Kom an.
Jeg skulle have sagt, at siden de hentede mig i mit hjem…
…har mørket kun givet mig rystelser, der minder mig om, at jeg lever.
Det er det, der skræmmer mig allermest.
At vide, at jeg lever.
At jeg lever, og at det ikke er en drøm.
Alt er stille om natten,
så jeg kan høre mit hjerte slå imod mit bryst.
Imens jeg stirrer på mig selv i spejlet
og hører råbene fra manden tre celler væk.
Han råber hver nat på præcis samme tidspunkt.
Du gør ikke en skid! Hold din kæft!
Flå struben ud på den nar!
Et uhyre råber ikke tilbage. Det kan det ikke.
Det gør jeg.
Det gjorde jeg.
I lyset om dagen
føltes det som en film.
Dette er filmen.
Min historie.
Skrevet og instrueret af og med Steve Harmon.
Scene: varetægtscelle, dag.
Steve Harmon sidder over for den beskikkede forsvarer.
Er alle de mapper på folk, du forsvarer?
Der er flere.
Hvor mange af dem siger, de er uskyldige?
Hver eneste af dem.
Må jeg sige noget? Jeg…
Jeg har det lidt skidt.
Har du feber?
Nej, det … Må jeg lukke øjnene et øjeblik?
Ja.
-Vil du have min jakke? -Nej tak.
Jeg er uskyldig.
Det er godt.
-Du skulle sige: "Det var ikke mig." -Det var ikke mig.
Tror du på mig?
Det betyder intet, hvad jeg tror. Jeg gør bare mit arbejde.
Har du et øjeblik?
Okay.
Har du genovervejet tilbuddet?
Afvis det ikke, Maureen.
Du har alt for mange sager, og jeg går hjem kl. 18,
-så jeg gør det let for alle. -Han er kun 17 år.
Og? Hans handlinger førte til mord, og fastholder du, får han det hårdt.
-Det var ikke ham. -Hvad taler du om?
Jeg har video og vidner fra stedet.
-Dine vidner. -Jeg har den gamle dame.
Vældig pålidelig. Tag imod tilbuddet. Du spilder alles tid og penge.
Tyve år? Han er en god knægt.
Ingen tidligere problemer. Han har gode forældre.
Han er ikke den, du tror.
Han ser sådan ud for mig.
Hvad med fem til syv år?
Tag imod tilbuddet.
Scene: retssal.
Lysstofrør oplyser sort og hvid, der opsluger det grå.
Ingen plads til gråtoner i retssalen.
ANKLAGET FOR DELTAGELSE I RØVERI OG MORD
Tidligere, Harlem, aften.
Er du med?
Jeg kunne være kørt til 145th og drejet til højre. Der ligger mit hus.
Hvad? Se, hvor du går, din nar!
-Undskyld. -Hvad så?
Hvad fanden er der med den fyr?
-Hvad er der med dig? -Undskyld.
Jeg kender dig fra blokken.
Fint nok.
-Hvad hedder du nu? Scott, Sam, fand… -Steve.
-Ja.
Steve.
Er du okay?
Jeg prøver.
Alle rejser sig. Dommer Lionel James præsiderer.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Godmorgen.
Sid ned.
VI TROR PÅ GUD
-Er anklageren klar? -Ja, høje dommer.
-Forsvareren? -Klar, høje dommer.
-"Vi tror på Gud." -Klar.
Hvis du har spørgsmål, så skriv dem ned.
Jeg prøver at besvare dem, når jeg kan.
Hvordan var jeres weekend?
Min var skøn. Jeg fik thai-takeaway og genså nogle afsnit af Downton Abbey.
Min lillesøster blev gift.
Husk, det er vores opgave at vise dig som et menneske for juryen.
-Ungkarlen i familien? -En uddøende race.
O'Brien?
Jeg besøgte familien, høje dommer.
Fremragende. Lad os komme i gang. Hent juryen ind.
Juryen kommer ind.
Forskellige aldre og racer.
Et tilfældigt udvalg af mennesker med følelseskolde øjne.
Helt tomme.
Er det derfor, de vender hovedet, når vores øjne mødes?
De ligner nogen, der ikke ser nyheder.
Er jeg et menneske?
…finansiering til de mindre samfund.
Ja, klart. Intet problem. Vi mødes bare der.
Ja. Okay. Det er fint.
Det ser sejt ud, Jer. Jeg kan lide tipien.
Ja.
-Fedt. Hvornår blev du færdig? -Lige før.
Skriv os ind, når du kommer.
Okay. Tak, fint. I orden.
Rækker du mig syltetøjet?
-Okay. Vi ses senere. -Farvel.
Tak.
-Du er klar til prøven, ikke? Er du klar? -Jeg læste.
-Du læste. -Hvad gør det godt for?
-Skrot nu ikke prøven. -Okay.
Alle karakterer tæller. College er lige om lidt, skat.
Ja, fint.
-Okay? -Farvel, mor.
Okay. Du passer Jerry i aften. Der er skole-hjemsamtale. Mind din far om det.
Okay.
Hallo!
Vi får det for vildt i aften.
-Hold dig fra parken. -Ja.
Tyve dollars i skuffen, knægt.
Godmorgen.
-Hvad arbejder du på? -Forsikringsreklame.
-Ja? -Ja. Kan du lide den?
Ja, det kan jeg.
-Man kigger først her og så her. -Ja, præcis. Du ved godt hvorfor, ikke?
-Nej. -Det gyldne snit?
-Nej. -Har jeg ikke fortalt det?
-Det tror jeg ikke. -Okay.
Det er noget, du kan bruge til film også.
En formel, der angiver, at der er en behagelig symmetri,
når man skaber et område med to firkanter og et rektangel.
Og to firkanter og et rektangel i rektanglet.
Tegner man det op, danner det en spiral fra naturen.
-Som en muslingeskal. -Ja, en havsnegl.
Ja. Det findes også i pyramider, da Vincis Den sidste nadver…
Hvorfor gå i skole, når jeg kan tale med dig?
Fordi jeg elsker dig, og gør du ikke, er du ikke for gammel til en røvfuld.
-Ja? Os to? -Ja. Bum.
-Hvad så? -Hvad så?
Hvad vil du gøre nu, hvad?
Okay. Jeg må gå, okay?
Hør, kom her.
-Alt okay? -Ja, smut så.
Skole-hjemsamtale i aften.
Heldige mig.
Ja.
-Klar prøven godt, knægt. -Ja.
Indledende bemærkninger … nærmere enetaler.
-En optakt til en trommehvirvel. -Goddag…
Til en pointe.
…jeg hedder Anthony Petrocelli, distriktsanklager for staten New York,
og jeg repræsenterer her indbyggerne i staten New York.
Om eftermiddagen den 12. september sidste år gik to mænd,
Richard "Bobo" Evans og James King,
ind i en kiosk på 115th Street i Harlem
udelukkende for at røve stedet.
Ærede jury, mit navn er Asa Briggs,
og jeg forsvarer mr. James King.
Mr. Petrocelli beskriver sagen i meget brede og storladne vendinger.
Jeg hedder Maureen O'Brien, forsvarer for mr. Steve Harmon.
Staten fastslår korrekt,
at et samfunds love skal beskytte borgerne.
Men husk på, at lovene her i landet går i to retninger.
De skal naturligvis beskytte offeret, men de skal også beskytte den anklagede.
I forbindelse med denne forbrydelse…
…dræbte de to mænd kioskejeren.
Mange stilles for retten, selvom de er uskyldige.
Der er intet mere frygteligt
end at indespærre en, der ikke har gjort noget galt.
Der opstod håndgemæng, pistolen gik af…
…og afsluttede med ét Aguinaldo Nesbitts liv.
Der er ikke kun tvivl om, hvorvidt min klient Steve Harmon
var involveret i røveriet eller drabet på Aguinaldo Nesbitt,
der er heller ingen grund
til at tro, at han nogensinde har været involveret i en forbrydelse.
Forud for røveriet var der en plan, hvor to andre deltagere
meldte sig til at være med.
"Meldte sig"?
Den ene af dem har indrømmet sin skyld.
Den anden medskyldige skulle gå ind før røveriet
og sørge for, at der ikke var betjente på stedet, og den mand
-er Steven Harmon. -Nej.
De to anklagede, I ser foran jer, var begge
frivilligt med til det nævnte røveri,
hvorved de er ansvarlige for Aguinaldo Nesbitts død
og skyldige i uagtsomt drab.
Undskyld mig!
-Sandheden er, at mr. Evans… -Høje dommer!
-…mr. Cruz, mr. King… -Hør!
…og mr. Harmon
er mordere.
Mordere.
De fleste samfundsborgere er ærlige, hårdtarbejdende mennesker.
Desværre er der andre iblandt os, som er helt anderledes end os.
De er ikke børn.
De er unge mænd, der kender forskel på rigtigt og forkert.
Han er et uhyre.
Dette er ikke et uhyre.
Det er en 17 år gammel dreng.
Det amerikanske retssystem kræver, at når I ser på Steve Harmon,
skal I antage, at han er uskyldig.
Det er en vending, I har hørt tusind gange:
"Uskyldig, til det modsatte er bevist."
Antager I, at han er uskyldig, som loven kræver af jer,
vil vi bevise, at intet af det, staten vil komme med,
kan rykke ved den antagelse.
Tak.
Vi ser Steve tidligere,
hvor han cykler til skole.
Han ligner din søn.
Og vi sov vel i to timer og festede hver anden time.
Drak, spillede, den slags ting.
Du ved, det var … Det var rart.
-Det var godt. -Ja, jeg er med.
Jeg kan godt lide det.
Men jeg spekulerer på, hvad historien er?
Hvor er fortællingen, Steve?
Den handler bare om det, jeg ser.
Der skal være mere i det.
Der mangler konflikt, en spændende begivenhed.
En helt.
Jeg siger det igen og igen.
Det er ikke nok at være smuk eller rystende.
Skønhed er noget. Du har muligheden for at rykke ved folk.
-Er du med? -Ja, det tror jeg.
Kan film og historie ikke være abstrakt?
Ja, som et maleri?
Billeder kan fortælle en historie, men sådan er film ikke.
Film er en afmålt række billeder med en begyndelse, en midte og en slutning.
Hvorfor laver kunstnere film?
For berømmelsen.
Det var et skodsvar. Prøv igen.
Penge, magt, respekt.
Det sker sjældent. I er en flok kynikere.
Fordi kunstnere har en historie, de vil fortælle, ikke?
De har intet valgt, for den gør ondt indeni.
De længes efter at skrive den, filme den, dele den.
Hvad, hvis man ikke føler sådan?
Så har man ikke fundet sin historie.
Det var fint.
-Ja, du er skør. -Og?
Du er gal.
Scor så.
-Kom. Til venstre! Et oplæg. -Snuppet!
Hvad fanden snakker I om?
Det var sygt nok.
Hallo. Hvad så der, mand?
Hvad så, knægt?
Kom her.
Okay. Jeg kommer igen om lidt.
Giv mig bolden.
Det er sgu min knægt, så slap af. Hold din kæft.
Hvorfor tager du billeder?
Film mig, mens jeg tværer dem ud på banen.
Ja? Tværer du dem ud?
Vent. Min gode side. Lad mig lige vise muskler. Skønt.
Ja?
Førsteklasses, mand.
-Fik du mig? -Jep.
Tjek lige jeres elskede King her på gaderne i Harlem.
Har du set filmen Dead Prez?
Det er min yndlingsfilm. Jeg vil lave den slags.
Seriøst? Den scene der, hvor kameraerne ligesom hakker langsomt?
Hak.
Alt er i 3D og slowmotion? Syret nok.
-Ja, klart. -Lad mig spørge om noget.
Har du set en rigtig pistol?
Hvad?
Hvis du vil lave en Dead Prez, må du se en pistol blive affyret.
Derfor skal du følges med mig, min unge ven.
Jeg kan vise dig virkeligheden, er du med?
Ja, er det okay, hvis jeg bare tager billeder?
Det er et frit land. Jeg er skideligeglad.
-Hej. -Jep.
Helt klart.
Hallo, forsvar. Kom så.
I bliver mine slaver, mand.
-Her med den! -Hul i luften.
Jeg tror på den her. Øjeblik.
Fejl! 3-pointslinje. Hit med den!
Fuck de narrøve. Se mig køre med klatten.
Se! Den sidste!
Til mig!
Det var sgu et lækkert skud.
Svært skud.
ÅBN
Træd ud!
-Ud med jer, tøser! -Du taler sgu grimt.
-Du er en tøs! -Dig. Var du derinde?
Du er en tøs. I er begge nogle tøser!
Du gør ikke en skid!
Du gør ikke en skid.
Nej, fuck dig…
-Hvordan går det? -Fint nok.
Du…
-Har du talt med miss O'Brien? -Ja.
Hun prøver.
Der kommer så meget skrald ind i den retssal,
at alle derinde bliver mærket af det.
Ja.
Hun overvejer at indkalde mig, så jeg kan fortælle min side af historien.
-Godt. Det skal du gøre. -Ja.
Jeg siger bare sandheden.
Jeg gjorde jo ikke noget forkert.
Du tror da på mig, ikke?
Da du blev født, tænkte jeg på dit kommende liv.
Du ville spille fodbold, som jeg gjorde.
Gå på universitetet, som jeg gjorde.
Blive kæreste med en smuk pige…
…en som din mor.
Jeg tænkte…
…endda på…
Jeg forestillede mig, jeg skældte dig ud for en masse dumme ting.
Ting, som alle børn laver.
Men jeg forestillede mig ikke det her.
Jeg overvejede slet ikke sådan noget her.
Det gjorde jeg heller ikke.
Jeg ville bare gøre studiet færdigt.
Komme på universitetet.
Du ved, være…
Være den, jeg er.
Nu kan jeg slet ikke tænke på den slags.
Jeg prøver ikke at føle noget.
Det er svært, ikke?
Jeg ved, det er svært for dig.
Jeg kan intet gøre ved det.
Jeg klarer mig, far.
Tiden er gået.
Jeg husker ham ikke så gammel.
Jeg husker ikke, han havde så mange rynker,
og at hans hår var så gråt.
At hans hænder rystede sådan.
En, to, tre…
-Hvor er min dreng? -Følger du med?
Mr. Sawicki siger, jeg finder mening i min menneskelighed via æstetik.
Det er mit kendetegn, siger han.
At finde noget, der er værd at forevige, og huske dets form og struktur.
Det har jeg forsøgt at gøre her.
Give dette sted mening.
Den måde, det røde og hvide er utroligt fremtrædende mod cementvæggen.
Jeg er indrammet i forgrunden, og…
Det skal du nok ikke gøre.
Folk heromkring vil ikke belures.
Bare slap af.
Træk vejret.
Tidligere.
Giv mig noget, du vil vise din mor.
-Kør på. Sådan. -Hvordan ser numsen ud fra 1 til 10?
Din numse?
Ti er som Nicki Minaj.
-Lyv ikke. -Fem. Det er pænt sagt.
Du er på min seng.
Den eneste gang.
-Den eneste? -De kan lide hinanden.
Hold mund! Kors!
På en almindelig teenagerdag
bryder man en lov hver tredje time.
I toget,
på gaden…
Hallo!
Taget uden billet, bøde for at spytte, pisse, snakke, gå, stå…
…eller for at være det forkerte sted.
Lad os se, hvad jeg skal slå ham med.
Vidste du, de optog Jungle Fever her?
-Virkelig? -Ja.
Det vidste jeg godt.
Ja. De filmer meget heromkring.
Jeg var til optagelsesprøve på La Guardia.
Ja?
-Jeg kan være med i dine film. Jep. -Det kan du.
Du må til prøve for at være med i mine film.
-Hvad? -Lad os se, hvad du kan.
Nej.
-Vent lidt. -Hvad?
-Jeg prøver at se noget. -Hvad?
Staten indkalder kriminalbetjent John Karyl.
Venstre hånd på Biblen. Løft højre hånd.
Sværger du at sige sandheden og kun sandheden?
Ja.
Kriminalbetjent Karyl…
…genkender du disse billeder?
Ja. De blev taget af gerningsstedfotografen på stedet.
Ret grumme billeder.
Som I ser, mine damer og herrer,
blev offeret voldsomt og brutalt angrebet.
Jeg var på til kl. 21, så jeg holdt sen frokostpause.
Den aften ville jeg have kinesisk.
Da jeg gik, var alt i orden.
Hvad så du, da du kom tilbage?
Jeg så mr. Nesbitt på gulvet.
Der var en sø af blod,
kasseapparatet var åbent, og der manglede cigaretter.
-Tilkaldte du politiet? -Ja.
Kriminalbetjent Karyl,
var der livstegn fra offeret, da du ankom?
-Nej. -Jeg køber ind om tirsdagen.
Da jeg gik hen ad gaden, så jeg en dreng, den dreng der, stå uden for butikken
og spærre indgangen.
Mordvåbnet var registreret til offeret.
Vi fik et tip, hvor en person hævdede at vide noget om cigaretterne.
Jeg fik smøger af en, der havde røvet en kiosk.
Var det ikke sært, han fortalte så følsomme ting?
Der var ikke noget i det.
Kuglen gik ind i højre side
og fortsatte op mod lungen.
Vi hentede Richard Evans, kendt på gaden som Bobo.
Videste du, at Evans og King ville røve kiosken?
Jeg så ham tage kasketten af, tørre panden og gå den anden vej.
Lungen blev flænset, og der opstod kraftige indre blødninger.
Hvem fortalte dig, han var involveret i røveriet?
-Bobo Evans. -Sig mig…
…er dette manden, der kaldes Bobo Evans?
Ja, det er ham.
-En af dem spurgte efter pengene. -Det var et lyntyveri.
Hvad er det?
De viste mig billeder af forskellige mennesker.
-Bobo Evans. -Jeg genkendte ham ikke først.
Død grundet skader på indre organer.
-Er mine oplysninger så forkerte? -Nej.
-Ingen spørgsmål. -Ingen spørgsmål?
Jeg udpegede ikke King, men Bobo.
Hvad med overfaldssigtelsen?
-Protest. -Afvist.
Mener du, at mr. Nesbitt druknede i sit eget blod?
Ja.
Hukommelsen.
Ikke flere spørgsmål.
Retten er udsat til kl. 9 i morgen tidlig.
Steve, kom her.
-Hør. -Hov, hov. Rolig, mand.
-Frue… -Hør!
Hvad laver du? Du behøver ikke…
Er han som udgangspunkt uskyldig, må jeg vel tale med ham?
-Beklager. -Fingrene væk.
Ellers får vi alle et problem. Okay? Steve!
-Der er fint. -Steve!
Frue.
Nu beder jeg mig selv
-New York. Se dig om. -om at gennemskue mit selskab.
Harlem. Se for eksempel den mand der.
Ja.
Jeg ser dig gå forbi ham hver dag.
Undrer du dig aldrig over, at han bare sidder der og sidder?
-Tror du ikke, han bliver træt? -Nej, eller jo.
Og hvad med de to rystende fyre, der går frem og tilbage der?
Støder de hele tiden sammen ved et uheld?
-Nej. -Den får et hak til.
Se det vaskeri.
Har du bemærket, at ingen vasker der. Ingen går ind eller ud.
Går man forbi, lugter der ikke af skyllemiddel
eller vaskemiddel. Der lugter sgu ikke engang af snavset tøj.
-Ved du hvorfor? -Hvorfor?
Det er et system. De tjener alle penge.
Se ovenpå. Lige deroppe. Kan du se det røde gardin?
-Ja. -Ser du den tøs, der kigger ud konstant?
Ved du, hvad der er derinde?
Fisse.
De sælger det på tid. Det siger jeg dig.
Alle har deres egen historie. Vaskeriejerne, luderne,
spillefuglene, alfonserne, udlejerne, naboerne.
Selv politiet har deres historie.
Det er vildt.
Men jeg må hjem nu.
-Hold kontakten, mand. -Ja.
Vi ses, mand.
-Vi ses. -Klart.
I kvarteret eller sådan noget.
Held og lykke.
Men hvad er godt selskab? Hvem er i godt selskab?
Den er unødvendig. Det ser ikke godt ud.
Hvem er det, Bubba Smith?
Jeg kalder ham Transformerfyren, for der stod ikke navn på æsken.
Ved du, hvad jeg kalder den?
Hvad?
Jeg er Afroman.
Sjovt, far.
Hvis du var en superhelt, hvem ville du så være?
Lad os se.
-Det ved jeg ikke. -Udenom!
Hvem ville du være, hvis du var en superhelt?
Sorte Panter.
Hvad med dig, Steve?
Hvis du skulle vælge at være en superhelt, hvem ville du så være?
Hvorfor skulle jeg ville det…
-…når jeg bare kan være din bror? -Den var god.
Det kan jeg lide.
Hvem ville du være?
Superman?
-Ja? -Fint.
Ja, med briller og sådan, og generer folk mine folk,
for tillid er alt…
…så tæver jeg dem.
Pas på med, hvem du tæver.
Ved du, hvem du burde være?
Hvem?
Batman.
Så kunne jeg være Robin.
Batman og Robin.
-Et modtageren-betaler-opkald fra… -Steve Harmon.
…indsat i MDC, et fængsel i staten New York
Ønsker du at betale for samtalen, skal du trykke på 3 nu.
-Steven. -Far?
Tal højere. Hvad er der galt?
Ikke noget. Jeg…
Jeg ringede bare for at høre, hvordan du har det.
Vi er bekymrede for dig.
Ja? Hvor er I?
Vi er på 158th Street.
-Er Jerry der? -Jeg henter ham nu.
Han savner dig meget.
Ja, hils ham fra mig.
Hvad fanden laver du alene? Læg på.
-Skrid med dig. Smut! -Steven?
-Ja, undskyld. -Steven?
Steven?
-Hvem var det? Er alt okay? -Ja. Bare arbejde.
-Undskyld. -Undskyld mig.
Hvordan synes du, det går?
Vi har endnu ikke set noget, der peger på, at du er uskyldig.
Halvdelen af juryen, trods hvad de sagde, da vi valgte dem,
besluttede, du var skyldig, i det sekund de så dig.
Du er ung, du er sort, og du står anklaget.
De behøver ikke vide mere.
Er man ikke som udgangspunkt uskyldig?
Det afhænger af, hvordan juryen ser på det.
Se det som en konkurrence om, hvem der siger sandheden.
Anklageren går rundt og ser meget ansvarlig og vigtig ud.
Juryen tænker:
"Han virker rimeligt troværdig. Hvorfor skulle han lyve?"
Vores opgave er ikke at vise, at han lyver,
men at han har begået en fejl.
Vi har et vidne mere her til eftermiddag.
Lad os tale om denne Osvaldo Cruz.
-Hvad kan du fortælle om ham? -Tidligere.
Cruz.
Dominikansk fuckboy, super-kopist.
Hallo. Hvad fanden? Pas på kameraet.
Mand, Steve Harmon.
Jeg har ikke set dig siden ottende.
Du går på den fine skole i centrum, ikke?
Lader du ham tale sådan til dig?
Hvad vil du gøre?
Vil du byde op til dans?
-Pas på finterne, mand! -Håb på, kameraet holdt.
-Så er du selv ude om det! -Kom nu. Hallo!
Kom an.
-Kom så. -Steve!
Pas på finterne! Kryds over til venstre!
Jeg får dig, Harmon. Hav kameraet klar til at optage det.
For helvede mand!
Ja, vi får dig.
WorldStar.
Narrøv…
Hvor gammel er du, mr. Cruz?
Femten.
Deltog du i røveriet, der tales om i denne drabssag?
Ja.
Kan du sige hvorfor?
Jeg var bange for Bobo.
Hvis jeg ikke hjalp ham, ville han stikke mig ned.
Jeg var bange for ham og James King
og også Steve.
De er ældre end mig.
Hvad foreslog Richard Evans, ham du kender som Bobo?
Han sagde, han kendte et sted.
Jeg skulle bare sinke alle, der forsøgte at følge efter dem.
Da Bobo nævnte de andre deltagere,
fortalte han så, hvad deres rolle var i røveriet?
King skulle gå med ind i butikken og røve den,
og Steve skulle holde udkig.
Deltog du i røveriet, fordi du manglede penge?
Nej, fordi jeg var bange for Bobo.
Mr. Cruz, du har indrømmet for politiet,
at du var en aktiv deltager i forbrydelsen, ikke sandt?
Jo, det er rigtigt.
Så alt i alt
er det rimeligt at sige, du var dybt involveret i et røveri, hvor en mand døde.
-Ikke sandt? Så du det ikke sådan? -Det gjorde jeg vel.
Har anklageren ikke givet dig et valg
mellem at komme i fængsel eller sende en anden i fængsel?
-Er det dine muligheder? -Jeg lyver ikke i retten.
Jeg taler sandt.
Det er forkert at lyve under ed, men det er okay at gå ind i en kiosk
og røve den?
-Er det helt fint? -Det var en fejl.
Er du med i en bande, mr. Cruz?
Jeg er med i Riders.
Hvordan bliver man medlem af Riders?
Man skal sætte sit mærke på nogen.
Hvad betyder "sætte sit mærke på nogen"?
At man skal skære i dem,
hvor det kan ses.
Så for at komme med i Riders skulle du snitte en fremmed i ansigtet.
Ja, men det gør de ikke mere…
Men du var kun med i røveriet, fordi du var bange for Bobo,
ikke fordi du ville have del i pengene?
Ja.
Ikke flere spørgsmål.
Jeg har en historie til dig. En ven.
Han hed Mega. De kaldte ham Mega Millions,
for lykken ramte ham bare lige pludselig. Rigt svin, ikke?
Rig i sit kvarter. Ung. Havde en bedste ven kaldet Q.
De var gudbrødre i virkeligheden, ikke?
Drengene fik vist for mange penge til Harlem,
så Meg ville prøve lykken.
Ryk nu, mand.
-Det gjorde jeg. Det er din tur. -Du rykkede ikke.
-Jeg holdt øje! -Jo. Nej, du gjorde ej.
Kom nu, gamle. Snyd ikke.
-Det er rigtigt. -Vent. Det mente jeg ikke.
-Det var for hårdt. -Ja, okay.
Han og Q besluttede, at når de fik penge nok,
ville de købe et hus som bedste venner, som brødre.
Da de købte et pengeskab sammen,
opdagede Meg, at der forsvandt penge, hvis du forstår?
Han sagde: "Hør, du er min bror
og min bedste ven. Du har været som familie.
Jeg må vide, om du tager af pengene?"
Da Q nægtede, skød Meg ham i hovedet.
Nu står han til vel 100 år i skyggen.
Hvad fik han så ud af ikke at stole på folk?
Han fandt vel ud af, at man ikke kan stole på nogen, ikke?
Sådan er livet bare.
Gamle, ikke flere guldkorn. Lad os nu spille det skide spil!
Ved du, at hvis man vil op til toppen,
og man finder en tiger
og siger: "Jeg rider på den op til toppen, hvor ingen kan genere mig."
Han sætter sig op på tigeren.
Da de kom op til toppen, var han væk.
-Hvor var folk henne? -Fyren var inde i tigeren.
Mistillid?
-Hvordan var han inde i tigeren? -Tigeren åd ham sgu da.
Man kan ikke ride på en tiger.
Han stolede på tigeren, ikke?
Hvad fanden taler du om? Hør her.
Okay, gamle. Dit træk, mand. Kom nu.
-Jeg rykkede. Det er din tur. -Tigere, løver og bjørne.
Giv mig en konge.
Den amerikanske idé om, hvordan en søn bør være.
Hvordan en søn bør være.
Jeg føler, jeg skubber den idé væk.
Jeg ser min ven Steve.
Steve, hent basilikum og hvidløg til mig.
Jeg er lige midt i noget nu.
Hvis du ikke letter dig og går ned i butikken…
Må jeg så få en is?
Og kagedej?
Seriøst.
Ja, ja. Gør det nu bare. Afsted med dig.
Okay. Et øjeblik.
Tak, Bruce.
-Efter flere ugers efterforskning… -Skru op.
…er politiet i gang med anholdelser
i sagen om det fatale røveri i Nesbitt's Bodega.
Anklageren har udsendt arrestordrer
på fire mænd, der var involveret i drabet på ejeren, Aguinaldo Nesbitt.
Lige nu siger politiet ikke mere, men afventer anholdelserne.
Jeg hedder Katie Greenbaum.
Hvor er pengene, mor?
-Mor? -Hvad?
-Pengene? -Forrest i min taske. Afsted.
Træk lige bukserne op.
-Det gør jeg ikke. -Ikke?
Aldrig. Hvad?
Det er lige der. Se. Du ser på malingen
i stedet for at se
rummet.
-Kan jeg hjælpe? -Godaften. Mrs. Harmon?
Kriminalbetjent Karyl og betjent Williams.
Goddag.
Hvad handler det om?
Hvordan? Sådan? Altså hvordan?
Så det ser mindre grimt ud.
Så kig ham ikke op i røven.
Kig ikke ind i kameraet.
Hånden bag hovedet?
Steve.
Sæt den…
-Sådan. Så … Steve. -Der er…
Op med hovedet.
Kom herud, mand.
Okay, Steve. Hvad så? Hurtigt spørgsmål.
Steve Harmon?
Ja.
Du er anholdt for mordet på Aguinaldo Nesbitt.
Hvad? Du sagde, I havde spørgsmål.
…siger kan blive brugt imod dig.
Anholdt? Rør ham ikke.
-Hvorfor er han i håndjern? -…ret til en advokat.
Hvor kører I ham hen?
-Har du ikke råd… -Steve, mor er lige her.
Hvor er arrestordren?
-Hør! Vent! -Hvor kører I hen? Han har intet gjort.
-Hvor skal I hen? -Hør!
-Hvor? -Sig noget!
-Det er det forkerte barn. -I behøver ikke gøre sådan.
-Lige bag dig. -Hvad sker der?
-Hvilken station kører I til? -Sig, hvor I kører ham hen.
-Hvor kører I hen? -Steve.
Kan I ikke høre? Hvor skal I hen?
Vi er lige her.
Hvor skal I hen?
Ja. Okay.
Steve!
Hvad sker der?
Afsted.
Hent Jerry.
Lyset rammer dig smukt lige nu.
Gør det?
Jeg ser dig.
-Er det alt? -Hvad mener du?
Giv mig lidt mere end det der.
-Det er den prøve, vi talte om. -Okay.
-Renee. -Okay. Du styrer for vildt.
-Smagen af de første kys. De fjerde kys. -Jeg har tænkt.
Hvad har du tænkt på? Stop.
-Lyden af hendes latter. -Jeg er instruktøren.
Lugten af tusmørket.
Du er skuespiller.
-Jeg har et billede. -En vision? Det har jeg også.
-Har du? -Ja.
Jeg ser en smuk chokoladebrun pige.
-Jeg er en sort kvinde! -Ja.
Smuk, lækker.
Lyden af hendes krop mod min.
#Blackgirlmagic
Bronx-pigen kom til Harlem. Jeg kan se det.
-Det var altid Harlem. -Altid Harlem. Bliv der.
Hans fjæs. Den narrøv. Jeg var sådan…
Hallo! Steve!
Kom lige her.
Skrid væk fra vejen.
Han er en duksedreng.
Hvad fanden laver du med den gulhårede fyr?
Jeg ved sgu, hvad jeg gør. Rolig.
Hvor fanden har du været henne så sent?
Hos en ven for at lave lektier.
Helt klart. Lave lektier.
Okay.
Det er min fætter, Bobo.
Hvad så, B?
Bobo og jeg sad og talte om nogle ting.
Tænk på dem, vi voksede op sammen med og kender her fra området.
De kommer aldrig væk fra det kvarter her.
De bliver ikke velstående eller noget. Har du tænkt over grunden?
Tillid. Man kan ikke stole på nogen.
Ingen ære, ingenting. Problemet er, at man ikke kan stole på dem.
Mand.
Hør, Steve.
Tillid er alt, mand.
Du ved, jeg er bag dig her. Du kan være rolig. Jeg passer på dig her.
Jeg må vide, at den tillid går begge veje. At vi kan stole på hinanden, ikke?
Er du med, mand? Kan jeg stole på, du hjælper mig?
Det er sgu det, jeg taler om.
Det var det, jeg ville høre. Godt.
Okay, min ven. Du er klar.
Lad os køre, mand.
Hukommelsen er sjov.
Jeg burde huske, hvorfor jeg overhovedet ville tale med ham…
Tag til Jersey.
…og være med i alt det.
Det kan jeg ikke.
Jeg har bøger med.
Du må ikke komme bagud i skolen.
Du er gået glip af meget.
Det ved jeg.
Folk kommer igennem sådan noget her.
De kommer igennem og ser sig ikke tilbage.
Det ændrer ikke på den, du er, Steve.
-Forstår du det? -Ja.
Du kan stadig gå på filmskole.
Du kan stadig gøre store ting.
Ja.
Ja, det kan jeg.
Jeg tog dig ikke med i kirke tit nok, men…
Jeg har markeret nogle steder, som du skal læse højt.
Du må ikke give ham bogen.
Gentag efter mig, okay?
Her?
-Ja. -Altså lige nu og her?
"Herren, min styrke."
-"Mit skjold." -"Mit skjold."
-"På ham stoler mit hjerte." -"På ham stoler mit hjerte."
"Da jeg fik hjælp,"
-"jublede mit hjerte." -"jublede mit hjerte."
-"Jeg takker ham" -"Jeg takker ham"
-"med sang." -"med sang."
Godt.
Jeg opkaldte dig efter min far.
Han var det bedste menneske, jeg har kendt.
Vores slægt er noget særligt. Hører du mig?
Det må du aldrig glemme.
Du er ikke det her.
Hukommelsen.
Skyldig til det modsatte er bevist.
Hvem skal man blive for at overleve 25 år til livstid her?
Om aftenen hører jeg voksne mænd flippe ud og råbe,
-bande og få angstanfald. -Luk mig ud!
-Vagter, der tilsviner fanger -…jer alle!
-og omvendt. -Kom an!
Jeg var meget sulten før,
men jeg har optrænet maven til ikke at kræve meget mad.
Så er det ikke så hårdt, hvis nogen tager min mad.
Alt, jeg gør her, ses igennem en skyldig-skyldig-linse.
Man kan kun tabe. Jeg har lyst til at skrige.
-Steve! -Fart på, mand. Det er din tur.
Kom så.
Vi indkalder Richard "Bobo" Evans.
-Protest. -Nej!
Over hvad? Ingen har sagt noget?
-Hvorfor er han fængslet? -Nej.
-Hallo! -Narrøv! Skide stikker!
Ro i retten!
-Mr. King! -Undskyld. Vi er med.
Det var min fejl.
Jeg finder mig ikke i den slags udbrud i min retssal.
Du bliver fjernet, hvis det sker igen.
Undskyld, høje dommer.
Han ville ikke have det tilbudte jakkesæt på.
Kom så.
Kom så. Trin op.
Venstre hånd.
Løft højre hånd.
Sværger du at sige sandheden og kun sandheden?
-Ja. -Sæt dig.
Mr. Evans, du har fængselsuniform på.
Hvad er din aktuelle status?
Jeg afsoner 7,5 til 10 år i Green Haven.
Hvad afsoner du for?
Salg af stoffer.
Okay.
Fortæl mig, hvad der skete den 12. september sidste år.
Jeg og King røvede kiosken.
Vi tog derhen og sad udenfor.
Så fik vi et tegn fra ham.
Fra hvem?
Fyren ved bordet ved siden af rødtoppen.
Lad protokollen vise, at mr. Evans henviser til mr. Harmon.
Fortsæt.
Vi gik ind,
og fyren bag disken blev nervøs og trak et jern frem.
-Kan jeg hjælpe? -"Jern"?
-Stik os pengene. -En pistol.
Giv os pengene…
Tag pistolen!
Hold ham!
Kom så!
Lad os skride!
-Se lige der. Kom så! -Jeg sagde det jo!
Kom så! Tag cigaretter. Kom så. Afsted med os!
Pis. Afsted, mand! Ud!
Vi tog det, vi ville have, og skred.
Hvad tog I ud over penge?
Nogle cigaretter.
Hvad gjorde I så?
Vi kørte til en grill på Lenox og fik kylling, fritter og en appelsinvand.
Hvad skete der med resten af pengene fra røveriet?
Dem delte jeg og King.
Okay. Skulle andre have haft en andel?
Ja.
Dominikanerknægten og Kings knægt skulle have haft.
Du blev lovet noget til gengæld for dit vidnesbyrd i dag.
Kan du fortælle hvad?
Skide stikker.
Siger jeg, hvad der skete,
kan min straf blive nedsat, så jeg kun har ti år tilbage.
Den skide stikker.
Taler du sandt i dag?
Ja.
Ikke flere spørgsmål.
Mr. Evans, hvornår talte du med mr. Harmon om røveriet?
Jeg har ikke talt med ham om røveriet. Han er Kings gut.
Hvad havde mr. Harmon på på gerningsdagen?
Pas. Jeans eller sådan noget.
Kan du sige andet om hans påklædning?
Jeg ser ikke på fyres tøj på den måde.
Meget fint, mr. Evans.
Hvad skulle mr. Hamon helt præcis gøre, hvis der var nogen i kiosken?
Give os et signal.
Hvad var det for et signal?
Noget, der viste os, der var pansere.
Skulle han blinke? Vinke? Røre ved sit ærme?
Det ved jeg ikke.
Du sagde, du planlagde det med King. Fortalte han dig det ikke?
Jeg troede, King havde styr på alt. Han sagde, alt var klar.
Har du talt med Osvaldo Cruz om røveriet?
Jeg har talt kort med ham.
Sagde du, at hjalp han ikke med røveriet, ville du skade ham?
Nej, han ville selv.
Han siger, han kun var med, fordi han var bange for dig.
Jeg ville ikke sætte nogen i den situation, hvis de ikke ønskede det.
Ellers kan man ikke stole på dem.
Talte du med mr. Harmon efter røveriet?
Næ.
Fik han nogen af pengene?
Nej. Vi måtte holde lav profil, da ham gutten var død.
Hvem er "vi"?
Mig og den der fyr. Mig og King.
Fuck dig.
Tak.
Ikke flere spørgsmål.
Hvad lavede du, lige før du gik ind i kiosken for at begå røveri?
Ventede på, at han kom ud.
Hvem?
Steve Harmon?
Ja, ham.
Ikke flere spørgsmål.
Men du sagde, du ikke talte med mr. Harmon før røveriet.
Du siger, King sagde, han skulle være med,
men du ved ikke engang, hvordan mr. Harmon skulle signalere,
hvis der var nogen i kiosken.
Og så vidt du ved,
fik mr. Harmon aldrig nogen penge for den påståede deltagelse.
Han er Kings gut.
Ikke min opgave.
Tak, mr. Evans.
Op med hovedet. Skal de miste troen på dig?
Ikke flere bemærkninger.
Okay.
Vi kan desværre ikke nå mere af dagens afsnit af Rashomon.
Den var skøn. Ja.
Ja, det synes du vel, Casper.
Jeg tog min kone med ind at se den på vores første date.
Jeg gjorde kur med Akira Kurosawa.
-Jeg vil bare vide, hvem der taler sandt. -Er der kun én sandhed, Alexandra?
Okay.
Lad os lave et eksperiment.
Spørger I først mig og så mrs. Sawicki om vores første date,
og hvis I så spørger fyren, der sad bag os i biografen,
vil I få helt forskellige svar, ikke?
-Hvorfor giftede hun sig med dig? -Det forbliver et mysterium.
Hvorfor ville I få forskellige versioner af samme begivenhed?
Alle ser tingene forskelligt.
Lige præcis.
Mrs. Sawicki ville sige, at mine hænder var svedige.
Jeg prøvede at holde hende i hånden.
Eller at jeg konstant hviskede om det, der foregik på lærredet.
Hvad ville jeg sige?
At det var min lykkeligste dag.
Pointen er, at vi allesammen har vores egen synsvinkel,
og hvert valg, I foretager, hver dialoglinje, I skriver,
hvert klip, I redigerer, afspejler denne synsvinkel.
I omfavner jeres synsvinkel, og I fortæller jeres sandhed,
som den er for jer.
Ms. O'Brien.
Ja, høje dommer. Forsvaret indkalder Leroy Sawicki.
Hvad?
Overraskelse.
Vil du sige dit navn til protokollen?
Leroy Robert Sawicki.
Tak, mr. Sawicki.
Må jeg spørge, hvor du arbejder henne?
Jeg er lærer på Stuyvesant High School.
Den er kendt som en meget prestigefyldt high school.
En af de bedste skoler i byen.
Hvordan kender du Steve Harmon?
Jeg har kendt Steve i to år.
Han har været et fremtrædende medlem af min filmklub, siden han kom til skolen.
Hvad laver eleverne i filmklubben?
Vi taler om filmsprog, filmæstetik og effektiv historiefortælling.
De laver også deres egne projekter.
Hvad er din mening om Steves arbejde?
Jeg mener, Steve er en fremragende ung mand.
Han er klog, talentfuld og utroligt hårdtarbejdende.
Ville du mene, at han er en ærlig ung mand?
Absolut ærlig. Han søger sandheden i alt, han gør.
Hvis han sagde, han tilfældigt var ved kiosken…
Jeg ville tro på ham helt og holdent.
Tak.
Ikke flere spørgsmål.
Mr. Sawicki, du er lærer på mr. Harmons skole, er det korrekt?
Ja.
-Bor du i hans kvarter? -Nej, det gør jeg ikke.
Så selvom du vil tale for hans karakter,
er det så ikke fair at sige, at du ikke ved, hvad han laver derhjemme?
-Ja eller nej? -Nej.
Du kender ikke det pres, han kan være udsat for,
som kan føre ham på afveje, gør du vel?
Lad os nu være ærlige her.
Man kan aldrig helt vide, hvordan det er at være en anden.
-Okay. Har du nogensinde besøgt ham… -Jeg var ikke helt færdig.
Det er et ja-eller-nej-spørgsmål.
Godt så.
Nej.
Selvom jeg ikke kender Steves liv
derhjemme eller i hans kvarter,
så kan jeg ikke tro, at den Steve, jeg kender,
kunne være i stand til det her.
Steve er lige ved at finde sin hylde,
og at han sidder her, og at alt det her sker for ham,
det er ufatteligt.
Ved du, hvad han laver efter kl. 22?
-Ja eller nej? -Nej.
-Er du hos ham efter midnat? -Nej.
Nej. Var du hos ham om eftermiddagen den 12. september sidste år?
-Tydeligvis ikke. -Ved du, hvad han lavede?
Ikke flere spørgsmål.
Du kan træde ned.
Jeg taber, gør jeg ikke?
-Jeg taber. Sig det bare. -Jeg ved det ikke.
Jo, du gør. Jo, du gør. Sig det bare.
Og de aner ikke, hvem jeg er.
Ingen derinde har nogen idé om, hvem jeg er.
Hvad bør de vide?
Det er ligemeget.
De kan ikke høre det.
Jeg kan ikke tilbringe 25 år derinde.
-Hør her. -Nej. Vi må finde på noget andet.
Hvad? Kan vi indsende en begæring?
Om hvad?
Noget, der ville give os tid. Begære sagen afvist.
-Det er der ikke grundlag for. -Ekspertvidner så.
-De må se, jeg ikke hører til der. -Steve!
-Jeg hører ikke til der. -Hør.
Du ved ingenting, for du har ikke været der.
Se på mig.
Jeg gør alt, hvad jeg kan, og vi har en chance her.
Vi har en chance, okay?
Hvad dommen end bliver, kæmper vi videre.
Vi kæmper videre.
Vi har faktisk et ekspertvidne.
Dig.
Du skal i vidneskranken.
Juryen skal kigge på dig, og du skal kigge på juryen
og sige, du ikke gjorde det.
Kan du det?
Okay.
Den gode nyhed er, at Bobo indrømmede sin rolle
og udpegede King som drabsmanden.
Den dårlige er, at overvågningen viser dig i kiosken,
og kvinden sagde, hun så dig vente ved døren.
Du har fortalt mig, du kender King.
Hvis vi ikke får lagt afstand mellem dig og ham i juryens øjne,
får vi problemer.
Og hvis King siger, at jeg gjorde det, de siger, jeg gjorde?
Det sker ikke. Han fortalte politiet, at han ikke kendte Bobo.
Anklageren kan bevise, det er løgn.
Steve…
….resten af din ungdom
kan meget vel afhænge af, om juryen tror på dig.
Harmon.
Står du op i dag eller hvad?
Du gik næsten glip af maden.
Jeg tog noget med til dig.
Siger du ikke tak?
Tak.
Retssager handler ikke om virkeligheden eller om sandheden,
men om at kende sig selv.
De mennesker, advokater, juryen…
De ser bare endnu en sort mand med et alenlangt synderegister.
Men sådan er du ikke, mand.
Du fortjener ikke det her.
Jeg stiller spørgsmål. Er svaret okay, sætter jeg koppen rigtigt.
Er det ikke, vender jeg den på hovedet.
Gør jeg det, må du finde ud af, hvad der er galt med dit svar. Okay?
-Kendte du James King før denne retssag? -Nej.
Altså, jeg vidste, hvem han var.
Hvornår talte du sidst med ham, før røveriet fandt sted?
Sidste sommer, tror jeg.
Det ved jeg ikke.
Han er ikke sådan en, jeg taler med tit.
Mr. Hamon,
var du udkigspost ved kioskrøveriet,
eller undersøgte du den, så der kunne begås røveri?
Hør her, mand.
Når du går ind i retssalen i dag,
betyder intet af det, de siger, noget. De siger ikke noget rigtigt.
Det her er ikke dig.
Alle de kryb og udskud herinde, mand, siger alle, de er uskyldige,
men systemet siger, alle er skyldige.
Vil du kende forskellen på uskyldig og skyldig?
At du holder på din egen sandhed.
Husk altid at se folk i øjnene…
Roscoe!
Forsvaret indkalder Steve Harmon.
Venstre hånd på Biblen. Løft højre hånd.
Sværger du at sige sandheden og kun sandheden?
-Ja. -Sæt dig.
Steve,
kan du fortælle, hvor du var om eftermiddagen den 12. september,
hvad angår kiosken ejet af Aguinaldo Nesbitt?
Jeg var på vej hjem. Det var varmt, så jeg ville købe noget at drikke,
og jeg løb på mr. King, da jeg gik ind i butikken.
Vi hilste,
og jeg købte noget at drikke og tog hjem.
Vidste du, at mr. Evans og mr. King ville røve kiosken?
Nej, det anede jeg ikke.
De bad dig ikke på noget tidspunkt om at holde udkig under røveriet?
Nej.
Ville du overhovedet vide, hvad en udkigspost ved et røveri skal?
Nej.
Det aner jeg ikke.
Tak.
Ikke flere spørgsmål.
Mr. Harmon, kender du mr. James King?
-Jeg kender ham fra kvarteret. -Taler I tit?
-En gang imellem. -"En gang imellem."
Hvornår talte du sidst med ham før røveriet?
Det husker jeg ikke præcist, men det er længe siden.
Måske sidste sommer?
Okay. HVad talte I da om?
Det ved jeg ikke. Det er svært at huske alle sine samtaler.
-Okay. -Ja.
-Er du nervøs? Vil du have en pause. -Ellers tak.
-Sikker? -Ja.
Okay. Talte du ofte med Bobo?
Jeg har måske hilst på ham,
men ikke talt med ham. Jeg kender ham ikke sådan.
Husker du, at mr. Ewans sagde, han så dig komme ud fra kiosken?
Lige før røveriet, ikke?
-Jeg hørte det godt. -Var det sådan?
Jeg var i butikken.
Fortæl det lige igen. Du gik ind i butikken fordi…
Jeg gik fra skole, det var varmt, og jeg var tørstig,
-så jeg købte en drink i kiosken. -Okay, så du var tørstig.
Du ville have noget at drikke?
-Ja. -Fik du så det?
-Ja. -Hvad drak du?
En cream soda.
Mrs. Henry sagde, du stod i butiksdøren.
Hun sagde, du signalerede ved at tage kasketten af og tørre panden.
Jeg tørrede ikke panden eller noget. Jeg ville tættere på for at se gadelysene.
Det er alt.
Står du tit bare i indgangspartier og ser på lys?
Som filmskaber er det mit job.
-Er det? -Ja.
Intet signal? Du tog kasketten af og tørrede panden…
-Er det ikke et signal? -Nej.
-Ikke det? -Nej.
Måske er sandheden,
at du signalerede til de to mænd om røveriet. Er det ikke korrekt?
Nej.
Lad os gå tilbage til mr. Cruz, okay?
Han sagde, du skulle gå ind i kiosken og se efter pansere.
Protest.
Mr. Cruz sagde, at det var det, han havde fået at vide.
Jeg omformulerer spørgsmålet.
Mr. Harmon, husker du, at Osvaldo sagde, at han forstod, du skulle holde udkig?
Jeg hørte det godt.
Ifølge dig lyver mr. Cruz altså?
Nogen kan have fortalt ham, det var sådan, men det var det ikke.
-Jeg tror ikke, Osvaldo kan lide mig. -Hvorfor siger du det?
Han kaldte mig bøsse, fordi jeg filmer i kvarteret.
Lad os nu holde fokus, mr. Harmon.
Betragter du mr. King som en ven eller bekendt?
En bekendt.
Hvad med mr. Osvaldo Cruz?
-Ven eller bekendt? -Bekendt.
Hvad med mr. Evans? Er han en ven eller en bekendt?
Bekendt knap og nap.
"Knap og nap." Men alle fra røveriet er dine bekendte.
-Protest! -Protest!
-Han ved bedre. -Taget til følge.
Juryen vil se bort fra sidste udtalelse.
Ingen var involveret i denne sag, før juryen har truffet den beslutning.
Og ja, mr. Petrocelli, du ved bestemt bedre end som så.
Han skal sætte sig.
Jeg undskylder, høje dommer. Ikke flere spørgsmål.
Steve, ved du, hvor mr. Cruz, mr. King eller mr. Evans bor?
Nej.
-Har du besøgt dem? -Nej.
-Har de besøgt dig? Mødt dine forældre? -Aldrig.
-Mødt dine venner? -Nej.
Ikke flere spørgsmål.
Mine damer og herrer i juryen,
en uskyldig mand er blevet dræbt. Brutalt og voldsomt.
Jeg spørger ikke analfabeter. Jeg taler til alle andre.
Mr. Harmon vil lave film.
Hans egen lærer, mr. Sawicki, lærer ham om historiefortælling.
Hans ord, ikke mine. Han vil ikke være journalist,
eller undersøgende historiker, der rapporterer fakta. Han vil digte ting.
Her handler det om fakta og beviser,
og det skal I tage i betragtning uden følelser eller sympati.
I må ikke…
Lad ikke disse mennesker spille på jeres sympati.
-Hold kæft! -Pas du på! Er du bange?
Staten har fremført en flok selverklærede kriminelle.
Ville I tro på dem, hvis I mødte dem på gaden?
Det vidner vist om, hvem mr. Evans er.
Stole på dem?
Han kunne uden videre se på, at en mand blev skudt.
Han kunne uden videre spise,
imens en uskyldig mand blev kvalt i sit eget blod.
I starten af denne sag kaldte anklageren min klient et uhyre.
Steve Harmon er ikke et uhyre.
Men dem, der har været indkaldt for at vidne imod ham, de er uhyrer.
Min klient, Steve Harmon,
havde intet at vinde ved at deltage i røveriet.
Og han havde alt at miste.
Hvorfor skulle han så gøre det?
Hvorfor skulle Steve gå ind i den kiosk for at begå noget som helst?
Du er ikke min ven.
Du er et nul for mig.
En fyr fra kvarteret. En bekendt.
Lige om lidt.
Tidligere.
-Dag. -Der kommer han. Lige der.
Hvad sagde jeg?
Den dag.
Makker. Hallo!
Jeg tænkte nok, du var heromkring.
Harlem.
-Hvad så? -Jeg er bare på vej hjem.
Klart.
Hør lige her.
Gå ind i kiosken og lad mig vide, om der er nogen derinde, okay?
Hvorfor?
Du skal ikke spørge. Bare gør det.
Se, om der er fri bane.
Kom ud og giv os et signal, eller hvad ved jeg, mand.
Jeg skal hjem.
Hold nu op med det pis, mand. Seriøst. Gå derind. Det tager ingen tid.
Jeg holder cyklen. Afsted med dig, mand.
Vi venter her.
Hvad venter du på? Det er nemt.
Okay.
Jeg har tænkt på det øjeblik før.
Meget.
Jeg tog 93 skridt væk fra det hjørne på Madison.
DELIKATESSE
Jeg…
Jeg stak ikke af.
HÆTTETRØJE OG MASKE FORBUDT
Det bliver 1,25.
Er du ny her?
Nej.
-Ikke? -Nej.
Jeg kender de fleste kunder.
Ja?
Vi ses, mand.
Hav en god dag.
Okay.
Så er alle her vist.
Uanset hvad der sker,
kan vi køre din sag videre.
Det er ikke slut.
Vi kan anke dommen.
Okay.
-Er anklageren klar? -Ja, høje dommer.
-Forsvaret? -Ja, høje dommer.
Er juryen nået til enighed?
Ja, høje dommer.
Vil den anklagede, Steve Harmon, rejse sig?
Vi, juryen, finder den anklagede, Steve Harmon…
…ikke skyldig i alle anklager.
Hvad?
Held og lykke, unge mand.
Retten er hævet.
Det er forbi.
Kom her. Kom.
Lad os tage hjem.
Jeg hører stadig folk skrige fire celler væk.
Mærker stadig vagternes øjne, når jeg sover.
Jeg må af og til holde fast i luften omkring mig,
for at huske på, at jeg ikke skal derind igen.
Men så tænker jeg på blodet på kroppen…
…og føler skyld.
Jeg husker de 93 skridt
uden at sige det til nogen, og jeg håber, det hele forsvinder.
Dreng,
mand,
menneske,
uhyre.
Det føles så godt.
Hvad ser du, når du ser på mig?
Tekster af: Pia C. Hvid