NETFLIX UVÁDÍ
Ty prachy!
Jméno?
Steve Harmon.
- Věk? - Sedmnáct.
Členství v gangu?
V žádném gangu nejsem.
Ne.
Už jste byl ve vězení?
- Ne. - Trpíte nějakou nemocí?
AIDS?
- Máte AIDS? - Nemám.
Vyprázdněte kapsy.
Jsou tu mí rodiče?
Nejsou, synku.
Nemám si sehnat právníka?
- Ticho, prosím. - Můžu zavolat mámě?
POLICIE NEW YORK
Stvůry ve tmě nebrečí.
To jsem měl říct, když se na nás otočil a nazval nás tak.
Jo, nulo. Rozkopu tě!
Bez těch mříží. Tak pojď!
Pojď, ty sračko! Dostaneš po tlamě!
Měl jsem mu říct, že když mi teď sebrali domov,
ze tmy se akorát třesu a klepu, což mi připomíná, že jsem naživu.
A to je ta nejděsivější věc na světě.
Vědět, že žiju.
Že jsem naživu a nezdá se mi to.
Ve tmě je ticho a klid,
takže slyším, jak mi v hrudníku buší srdce.
Zatímco se dívám do zrcadla,
slyším muže o tři cely níž, který křičí každou noc ve stejnou hodinu.
Uděláš leda hovno! Tak zavři zobák!
Zaškrťte toho kreténa!
Stvůry nereagují křikem. Nemůžou.
Já jo.
Křičel jsem.
Přes den za světla to bylo jako ve filmu.
Tohle je ten film.
Můj příběh.
Scénář, režie a hlavní role Steve Harmon.
Uvnitř jednací místnosti, den.
Steve Harmon sedí naproti přidělené obhájkyni.
Všechny ty složky jsou lidi, které zastupujete?
To je jen zlomek.
Kolik z nich tvrdí, že jsou nevinní?
Všichni.
Můžu něco říct? Já…
- Je mi trochu špatně. - Nemáte horečku?
Ne, jen… Můžu na chvíli zavřít oči?
Jistě.
- Chcete mé sako? - Ne, v pohodě.
Jsem nevinný.
To je skvělé. Měl jste říct: „Neudělal jsem to.“
Neudělal jsem to.
Věříte mi?
Na tom nesejde. Budu dělat svou práci.
Máte chvilku?
Dobře.
Připravená znova zvážit nabídku?
Neodbývejte mě, Maureen. Vím, že máte hodně případů.
A v šest jdu domů.
Všem to usnadníme.
Je mu teprv 17.
No a? Jeho činy vedly k vraždě. Pokud budete pokračovat, dostanu ho.
- Neudělal to. - O čem to mluvíte?
- Mám záznam z kamery, svědky. - Svoje svědky.
Mám tu starou paní. Působí velmi věrohodně.
Vezměte to. Jinak je to ztráta času a peněz.
Dvacet let? Je to hodný kluk.
Nikdy se nedostal do maléru. Má skvělé rodiče.
Není takový, jaký si myslíte.
Ale vypadá tak.
Co pět až sedm let?
Radím vám, berte to.
Uvnitř soudní síně.
Zářivky osvětlují černou a bílou, které pohlcují šedou.
Šedou soud nezná.
OBVINĚN Z ÚČASTI NA LOUPEŽI A VRAŽDĚ
Dříve, Harlem, večer.
Chápete?
Mohl jsem jít ke 145. a zahnout doprava.
Bydlím přímo tam.
Hej! Čum na cestu, vole!
- Sorry. - Co chceš?
Co ty seš za magora?
- Co je s tebou? - Omlouvám se.
Neznám tě odsaď?
Klid, kámo.
- Jakže se jmenuješ? Scott? Sam? - Steve.
- Jo.
Steve.
Jste v pořádku?
Snažím se.
Povstaňte.
Přichází Jeho Ctihodnost Lionel James.
- Dobré ráno. - Zdravím.
Dobrý den.
Posaďte se.
VĚŘÍME V BOHA
- Obžaloba připravena? - Ano, Ctihodnosti.
- Obhajoba? - Také.
- „Věříme v Boha.“ - Můžeme.
Jakékoli dotazy si napište.
Pokusím se je zodpovědět.
Jaký byl víkend?
Bezva. Dal jsem si thajské jídlo
a dohnal staré díly Panství Downton.
Mladší sestra se vdávala.
Nezapomeňte, porota ve vás musí vidět člověka.
Poslední mládenec?
- Ohrožený druh. - O'Brienová?
- Byla jsem s rodinou mimo město. - Výborně.
Začneme.
Přiveďte porotu.
Vstupuje porota.
Různé stáří, etnikum.
Náhodný výběr lidí se zvířecíma očima.
Prázdnýma.
Proto se odvrací, když se na ně podívám?
Vypadají jako ten typ, co nesleduje zprávy.
Jsem člověk?
…financování těchto menších komunit.
Jasně, v pohodě. Potkáme se tam.
Jo. Tak jo. Dobře.
Před deseti lety…
Jer, to vypadá bezva. To týpí je super.
Jo?
Pěkný. Kdys to dodělal?
Před chvílí.
Zapiš nás, až dorazíš. Fajn. Díky. Pa.
Tak jo. Podáš mi džem?
- Uvidíme se pak. - Zatím.
Díky.
- Umíš vše na test? - Učil jsem se.
- Aha. - K čemu mi to bude?
- Neber to na lehkou váhu. - Fajn.
Každá známka se počítá. Brzy půjdeš na vysokou, zlato.
Dobře.
- Dobře? - Ahoj.
Dneska hlídáš Jerryho. Máme třídní schůzky.
Připomeneš to otci?
Dobře.
Hej!
Dneska to tu rozjedeme.
- A drž se dál od parku. - No jo.
V šuplíku je dvacka.
Čau.
- Na čem děláš? - Na reklamě pro pojišťovnu.
- Jo? - Jo. Líbí?
Jo, líbí.
Hned se zadívám sem a pak sem.
Přesně.
Víš proč, ne?
- Ne. - Zlatý řez?
- Nic. - To jsem ti neříkal?
- Asi ne. - Dobře.
Můžeš to použít i při natáčení.
Je to vzorec.
Podle něj vznikne příjemná symetrie,
když vytvoříš plochu, která zahrnuje dva čtverce a obdélník.
A uvnitř něj další dva čtverce a obdélník.
Vznikne tak spirála, kterou najdeš i v přírodě.
Jako ulita.
Jo, loděnky.
Najdeš to i v pyramidách, na da Vinciho Poslední večeři…
Proč chodit do školy, když mě můžeš učit?
Sice tě mám rád,
ale ještě pořád můžeš dostat výprask.
- Jo? Ty a já? - Jo. Bum.
- Tak co? - Tak co?
Co uděláš, hm?
Tak jo, musím padat.
Dobře. Pojď sem.
- Tak jo. - Utíkej.
- Dneska jsou třídní schůzky. - Hurá…
Jo.
- Hej, ať ti vyjde ten test. - Jo.
Úvodní slova. Spíš monology.
Příprava na vyvrcholení.
Dámy a pánové.
Na pointu.
Jsem Anthony Petrocelli, zástupce newyorského prokurátora.
V této věci zastupuji občany státu New York.
Loni 12. září odpoledne vešli dva muži,
jménem Richard „Bobo“ Evans a James King,
do obchodu s potravinami ve 115. ulici v Harlemu.
S jediným záměrem:
podnik vyloupit.
Vážená poroto, jmenuji se Asa Briggs
a budu zastupovat pana Jamese Kinga.
Pan Petrocelli bude tento případ vykreslovat velmi široce a velkolepě.
Jsem Maureen O'Brienová, obhájkyně pana Steva Harmona.
Stát tvrdí správně,
že zákony společnosti mají občany chránit.
Ale nezapomínejme, že zákony této země platí oběma směry.
Mají samozřejmě chránit oběť,
ale také obviněné.
Při spáchání tohoto zločinu
tito dva muži zavraždili majitele obchodu.
Řada lidí čelících trestnímu řízení je nevinná.
A není nic hanebnějšího
než poslat do vězení někoho, kdo žádný zločin nespáchal.
Došlo k zápasu,
zbraň vystřelila
a usmrtila Aguinalda Nesbitta.
Nejenže lze pochybovat, že se můj klient Steve Harmon podílel na loupeži
a vraždě pana Aguinalda Nesbitta.
Neexistuje vůbec žádný důvod se domnívat,
že se kdy podílel na jakémkoli zločinu.
Před loupeží vznikl plán, podle kterého se do zločinu dobrovolně zapojili
další dva spolupachatelé.
Dobrovolně?
Jeden z nich přiznal svou vinu.
Druhý komplic měl do obchodu jít před loupeží
a zkontrolovat, že v zařízení nejsou policisté.
- Tím mužem je Steven Harmon. - Ne.
Oba obžalovaní zde před vámi
se do loupeže zapojili z vlastní vůle.
Jsou tedy zodpovědní za smrt Aguinalda Nesbitta,
kvalifikovanou jako vraždu.
Promiňte. Pane!
Skutečnost hovoří jasně.
- Ctihodnosti. Pane! - Pánové Evans, Cruz, King a Harmon
jsou vrazi.
Vrazi.
Většina členů naší komunity jsou slušní, pracovití lidé.
Bohužel mezi námi žijí i jedinci, kteří nejsou jako my.
Nejsou to děti.
Ale mladí muži, kteří znají rozdíl mezi dobrem a zlem.
Jedna stvůra!
Druhá stvůra!
Tohle není žádná stvůra.
Je to 17letý chlapec.
A americký právní systém vyžaduje,
abyste na Steva Harmona hleděli jako na nevinného.
Tu poučku jste slyšeli už tisíckrát:
„Nevinen, dokud se mu neprokáže vina.“
A pokud ho tak budete vnímat, což ze zákona musíte,
dokážeme vám, že nic z toho, co zde stát předloží,
tuto presumpci neviny nezpochybní.
Děkuji.
Vidíme Steva dříve.
Jede na kole do školy.
Vypadá jako váš syn.
Spali jsme tak dvě hoďky a každou chvíli pařili.
Pili, karbanili a tak.
A bylo to fajn.
- To bylo dobrý. - Jo, já vím.
Líbí se mi to. Vážně jo.
Ale přemýšlím, co nám vyprávíš.
Jaký je příběh, Steve?
Asi jde jen o to, co vidím.
Musí jít o víc. Potřebuješ konflikt, moment prvního napětí.
Hrdinu.
Říkám vám to pořád.
Vypadat krásně nebo šokovat nestačí.
Krása něco znamená, máte možnost lidmi pohnout.
Chápeš?
Jo, asi jo.
Nemůže být film a příběh abstraktní?
Jo, jako obraz?
Obrazy můžou vyprávět příběh, ano, ale to není film.
Film je organizovaný sled obrazů, který má začátek, prostředek a konec.
Proč umělci točí filmy?
Aby byli slavní.
Blbost. Znova.
Pro peníze, moc, úctu.
To se stává jen zřídka. Jste banda cyniků.
Je to proto, že mají potřebu vyprávět nějaký příběh.
Nemají na výběr, držet ho v sobě bolí.
Hoří touhou ho napsat, natočit, sdílet.
A co když to necítím?
Pak jsi nenašel svůj příběh.
To bylo super.
- Čílíš se? - No a co?
Čílíš?
Jdi na to.
- Vlevo! A dvojtakt. - Steal!
A můžete mi políbit!
To je paráda.
Hej, kámo. Jak je?
Co ty tu, mladej?
Pocem.
Tak jo, za chvilku tě doženu.
Hej, přihraj! Klid, vole, je to kámoš. Tak drž hubu.
Co máš s tím točením?
Natoč si mě, jak vydrtím ty voly na hřišti.
Vydrtíš?
Počkej. Z týhle strany vypadám líp. Ještě zaflexím.
Dobře.
Vyšší dívčí, kámo.
- Máš mě? - Jo.
Koukáš na velkýho Kinga v ulicích Harlemu.
Viděls film Mrtví prezidenti?
Jasně, můj oblíbenej, takový chci točit.
Fakt?
Víš, jak v tý jedný scéně kamera jakoby pomalu tiká?
Tik, tik, tik.
Celý zpomaleně v 3D. Psycho.
- Jasně. - Poslyš.
- Užs někdy viděl opravdickou bouchačku? - Cože?
Jak chceš natočit Mrtvý prezidenty, když neznáš záblesk výstřelu?
Proto to musíš táhnout se mnou, chlape.
Můžu ti ukázat něco pořádnýho. Chápeš?
Jo. Nevadí, když tu budu jenom fotit?
Jsme ve svobodný zemi. Je mi to fuk.
- Dobře? - Jasně.
Oukej.
Hej, bráníš, kámo, hrajem.
Dostanu tě.
- Hej, přihraj! - To je mimo!
Teď ho určitě dáme. Vydrž.
Nevrátil ses. Ztráta míče!
Do hajzlu s nima, teď jim to nandám.
Sleduj! Naposled!
To mě poser!
Vymazlenej hod.
Válím.
OTEVŘÍT
Ven!
- Ven, vy srágory. - Meleš sračky.
- Srabe! - Jo? Tys u toho byl?
To ty seš srab.
Oba jste!
Neuděláš ani hovno!
Polib mi prdel…
- Jak se máš? - Dobře.
Ty…
- Mluvils s paní O'Brienovou? - Jo.
Snaží se.
U soudu na vás kydají tolik hnoje,
že prý vypadáte všichni vinní.
Jo.
Uvažuje, že mě předvolá.
Abych mohl říct svou verzi.
- Jo, to bys měl. - Jo.
Prostě řeknu pravdu.
Neudělal jsem nic špatnýho.
Ty mi věříš, viď?
Když ses narodil, představoval jsem si celý tvůj život.
Jak hraješ fotbal, jako já kdysi.
Jak jdeš na vysokou, jako já kdysi.
Jak randíš s krásnou holkou.
S někým jako máma.
Dokonce…
jsem přemýšlel…
představoval jsem si, jaký blbosti vyvedeš.
Věci, co dělají všechny děti.
Ale nic takovýho jsem nečekal.
Nevím proč, nikdy mě to nenapadlo.
To mě taky ne.
Chtěl jsem jenom s kamarády dostudovat.
Jít na vysokou.
Být…
Být sám sebou.
Teď na to nemůžu ani pomyslet.
Snažím se nic necítit.
Je to těžký, že?
Vím, že je to pro tebe těžký.
A já s tím nic nenadělám.
Budu v pohodě, tati.
Čas vypršel.
Nepamatuju se, že by vypadal tak staře.
Nepamatuju se, že by měl tolik vrásek,
že by měl nad čelem takové šediny
a takhle se mu třásly ruce.
Raz, dva, tři…
- Kde je můj kluk? - Sleduješ to?
Pan Sawicki mi říkal, že svou lidskost chápu prostřednictvím estetiky.
Prý je to můj rukopis.
Najít něco, co stojí za to zachytit, zapamatovat si ten tvar a strukturu.
Snažím se o to i tu.
Nějak to tu pochopit.
Jak se ta červeno-bílá znepokojivě vyjímá proti té betonové zdi.
Jak jsem zarámovaný v popředí a…
To radši nedělej.
Lidi tu nemají rádi, když je sleduješ.
Uvolni se.
Provětrej se.
Dříve.
Teď něco, co bys ukázala mámě.
- To je ono. - Co můj zadek? Na škále 1–10.
Jak vypadá?
Deset je jako Nicki Minaj.
- A nelži. - Pět. Když budu hodný.
Jsi na mý posteli?
Jenom tentokrát.
- Jenom? - Jsou do sebe udělaný.
- Sklapni! - Bože!
Jako puberťák se svými přáteli
porušíte zákon v průměru každé tři hodiny.
V MHD, na ulici…
Jo!
Můžete dostat pokutu za to, že plivete, čůráte, mluvíte, jdete…
či jste na špatném místě.
Uvidíme, s čím přijdu.
Tady se točila Tropická horečka.
- Fakt? - Jo.
Vždyť já vím.
Jo. Točila se tady spousta věcí.
Víš, že jsem se hlásila na herectví?
Jo?
- Mohla bych hrát v jednom z tvých filmů. - Jo takhle.
To musíš udělat konkurz.
- Co? - Tak ukaž.
Ne.
- Vydrž chvilku. - Proč?
- Snažím se něco vidět. - Co?
Předvoláváme detektiva Johna Karyla.
Levou ruku na bibli. Pravici zvedněte.
Přísaháte, že budete mluvit pravdu a nic než pravdu?
Přísahám.
Pane Karyle.
Poznáváte tyto snímky?
Ano.
Pořídil je policejní fotograf na místě činu. Poměrně děsivé.
Jak vidíte, dámy a pánové,
oběť čelila surovému a brutálnímu útoku.
Makám do devíti, tak jsem si zašel na pozdní oběd.
Měl jsem chuť na čínu.
- Při odchodu bylo všechno v pořádku. - Co po návratu?
Našel jsem pana Nesbitta na zemi. Byla tam kaluž krve.
Pokladna byla otevřená a chyběly i nějaké cigarety.
- Zavolal jste policii? - Ano.
Detektive Karyle,
jevila oběť známky života, když jste přijel?
Ne.
Nakupuju vždy v úterý.
A na ulici jsem viděla mladíka,
tamhleten mladík stál před obchodem
a blokoval vchod.
- Zbraň byla registrovaná na oběť. - Dostali jsme tip.
Ten člověk prý věděl, kde skončily ty cigarety.
Ten týpek mi řekl, že je ukradl v tom krámě.
Není zvláštní, že vám sdělil tak citlivou informaci?
Citlivou? Nejsme páreček.
Kulka vnikla pravou stranou
a projela nahoru k plíci.
Zadrželi jsme Richarda Evanse, přezdívaného Bobo.
Věděl jste, že pan Evans a King plánují loupež?
Viděla jsem, jak si sundal čepici, otřel si čelo a vydal se opačným směrem.
Plíce se roztrhla a spustilo se těžké vnitřní krvácení.
A kdo vám řekl, že se na loupeži podílel?
- Bobo Evans. - Dotaz.
Je tohle muž známý jako Bobo Evans?
Jo, to je on.
- Jeden se ptal, kde jsou peníze. - Vtrhli tam a kradli.
Co to znamená?
- Ukázali mi fotografie různých lidí. - Fotografie Boba Evanse.
Nejdřív jsem ho nepoznala.
Smrt zapříčinilo poranění orgánů.
- Takže mám špatnou informaci? - Ne.
- Nemám další otázky. - Cože sakra?
- Já neukázal na Kinga, ale na Boba. - A obvinění z přepadení?
- Námitka. - Zamítá se.
Takže oběť se doslova utopila ve vlastní krvi?
Ano.
Vzpomínka.
To je vše.
Jednání se odročuje na 9:00.
Steve, pojď sem.
- Pane. - Hej! Jen klid.
- Madam… - Pane!
- Počkejte. - Co to děláte? Co provedl?
Zatím je nevinný, tak proč nám nedáte chvilku?
- Je mi líto. - Ruce pryč.
Jinak budeme mít problém. Jasný? Steve!
- To nic. - Steve.
Madam.
Teď si říkám jedno.
- New York. Koukej. - Pozor, s kým se stýkáš.
Harlem. Vidíš třeba tamhletoho chlápka?
Jo.
Chodíš kolem něj dennodenně.
Nezajímá tě, proč tam jen tak sedí a nic nedělá?
- Myslíš, že ho to neunavuje? - Ne, teda jo.
A co ty dva černoši, co se třesou a choděj sem a tam?
Myslíš, že na sebe narážej náhodou?
- Ne. - A můžu pokračovat.
Mrkni na tu prádelnu.
Všiml sis, že dovnitř ani ven nikdo nechodí s prádlem?
Když půjdeš kolem, neucejtíš žádnou aviváž
ani prací prášek, dokonce ani špinavý hadry.
- Víš proč? - Proč?
Páč je to systém. Všichni vydělávaj.
Koukni se nahoru.
- Vidíš ten červenej závěs? - Jo.
Vidíš tu holku, jak kouká ven? Víš, co se děje za těma závěsama?
Šuká.
Prodávaj se tam jako housky na krámě. Fakticky.
Všichni maj svůj příběh.
Majitelé prádelny, šlapky,
gambleři, podfukáři, domácí, sousedi.
Dokonce i policajti.
Je to na palici.
Už musím domů.
- Klidně se stav, kámo. - Jo.
Zase pokecáme.
- Uvidíme se. - Jasně.
Kolem bloku nebo tak.
Ať se daří.
Ale co je to dobrá společnost? Kdo se jí drží?
Teď to nepotřebuju. Je toho moc.
Koho to máš, Bubbo Smithi?
Říkám mu Transformer, protože na krabici nebylo jméno.
- Víš, jak bych mu říkal? - Jak?
Jsem Afroman.
To je sranda.
Co za superhrdinu bys chtěl být?
Tak počkej.
- Já nevím. - Obejdi ho!
A ty bys chtěl být kdo, tati?
Přece Black Panther.
A co ty, Steve?
Kdybys mohl být superhrdina, kdo bys byl?
Proč bych to měl chtít…
když můžu bejt tvůj brácha?
Jo, to se povedlo.
To se mi líbí.
A kdo bys byl?
Superman?
- Ne? - Hezky.
Jo, v brejlích a tak,
a když by někdo prudil moje lidi,
páč důvěra je moc důležitá,
nakopal bych mu zadek.
Radši bacha, komu chceš nakopat.
Víš, kdo bys měl podle mě být?
Kdo?
Batman.
Pak bych mohl být Robin.
Batman a Robin.
- Máte hovor na účet volaného od… - Steva Harmona.
…vězně z nápravného zařízení MDC v New Yorku.
Pokud chcete hovor přijmout a zaplatit, stiskněte trojku.
- Stevene. - Tati?
Neslyším tě. Děje se něco?
Ne. Jen…
Chtěl jsem vás jen pozdravit a zeptat se, jak se máte.
Děláme si o tebe starosti.
Jo? A kde jste?
Jsme na 158. ulici.
Je tam i Jerry?
Teď pro něj jedu.
Moc mu chybíš.
Jo, jen ho ode mě pozdravuj.
Co tady kurva děláš? Polož to!
- Vypadni. Zmiz! - Stevene?
- Sorry, kámo. - Stevene?
Stevene?
- Kdo to byl? Děje se něco? - Jenom práce.
- Pardon. - Omlouvám se.
Jak si podle vás vedeme?
Nic z toho, co jsme zatím viděli, nesvědčí o vaší nevině.
Půlka poroty, navzdory tomu, co nám řekli, když jsme je vybírali,
se rozhodla, že jste vinen, hned jak vás uviděla.
Jste mladý černoch před soudem.
Co víc potřebují?
Já myslel, že mi musí vinu prokázat.
Záleží, jak ten případ vidí porota.
Představte si to jako soutěž o to, kdo říká pravdu.
Prokurátor chodí kolem, vypadá velmi zodpovědně a důležitě.
Porota si říká:
„Vypadá jako čestný muž. Proč by v takové věci lhal?“
Naším úkolem není dokázat, že lže.
Naším úkolem je dokázat, že se spletl.
Dnes odpoledne promluví ještě jeden svědek.
Je to Osvaldo Cruz.
Co mi o něm povíte?
Dříve.
Cruz.
Dominikánskej blb, kopie Supreme.
Co to děláš kurva? Bacha na kameru.
Páni, Steve Harmon.
Neviděl jsem tě tak od osmičky.
Nejseš teď v tý nóbl škole v centru?
Ty si to necháš líbit, Harmone?
Co uděláš?
Půjdeš po mně?
- Blafuje! - Modli se, ať není rozbitá.
- Tak pojď, kriple! - No tak, hej!
- Sleduj hru! - Dělej.
- No tak. - Hej, Steve!
Bacha, blafuje! Pořád tě obíhá zleva!
Ještě se uvidíme, Harmone. Nachystej si na tu show kameru.
Krucinál!
Jo, uvidíme se.
WorldStar.
Dement.
- Kolik vám je, pane Cruzi? - Patnáct.
Účastnil jste se loupeže spojené s tímto řízením?
Ano.
Řeknete nám proč?
Protože jsem se Boba bál.
Řekl, že když mu nepomůžu, zmlátí mě.
Bál jsem se jeho a Jamese Kinga.
I Steva. Jsou starší než já.
Co vám Richard Evans alias Bobo navrhl?
Říkal, že má něco nachystané.
A stačí, když zdržím každého, kdo by je chtěl pronásledovat.
Když zmiňoval ostatní účastníky,
řekl, jakou úlohu mají při loupeži sehrát?
King měl jít do obchodu s ním a krást.
Steve měl držet hlídku.
Šel jste do toho kvůli penězům?
Ne. Udělal jsem to proto, že jsem se Boba bál.
Pane Cruzi, přiznal jste policii,
že jste se na tomto zločinu aktivně podílel, že ano?
Přesně tak.
Takže prakticky vzato lze říct,
že jste se namočil až po uši do zločinu, při kterém byl zabit člověk.
Je to tak? Takhle jste to vnímal?
Asi jo.
Nedal vám pak prokurátor na výběr?
Jít do vězení, nebo tam poslat někoho jiného?
Nevybral jste si to druhé?
U soudu bych nelhal.
Říkám pravdu.
Takže lhát pod přísahou je špatné,
ale vyloupit obchod je v pořádku?
To nevadí?
Byla to chyba.
Pane Cruzi, jste členem gangu?
Patřím k Jezdcům.
Jak se člověk stane členem Jezdců?
Zanecháte na někom stopu.
Co to znamená?
Musíte ho říznout. Někam, kde je to vidět.
Takže abyste se stal členem, musel jste někomu pořezat tvář?
Jo, ale už to nedělají…
Ale do loupeže jste šel jen proto, že jste se bál Boba,
ne kvůli podílu z lupu?
Ano.
To je vše.
Povím ti jednu storku. Jde o kámoše.
Jmenoval se Mega. Říkali mu Mega Milion,
páč zničehonic trhnul loterku.
Zazobanej sráč.
Na místní poměry. Mladej kluk.
Jeho nej kámoš se jmenoval Q.
Rodiče jednoho byli kmotři toho druhýho.
Asi v Harlemu moc vydělávali, Meg si chtěl otestovat jeho věrnost.
Hraj, člověče.
- Já hrál. Jsi na řadě. - Nehrál.
- Sledoval jsem tě. - Jo jo. Nesledoval.
Nepodváděj, starouši.
- Jasně. - Počkej, nemyslel jsem to tak.
Mám tě, chlape.
Dobře.
S Q se rozhodli, že daj prachy do kupy
a najdou si jako kámoši, jako bráchové bejvák.
A když si splašili sejf,
Megovi začlo docházet, že tam nejspíš ubejvaj love, chápeš?
Tak povídá: „Hele, kámo, seš můj brácha,
nejlepší kámoš. Seš pro mě jako rodina.
Musím to vědět. Bereš si potají prachy?“
Když to Q popřel, Meg ho prostě střelil do ksichtu.
Teď mu hrozí asi 100 let.
A čeho tím dosáhl, když mu nevěřil?
Asi zjistil, že se nedá věřit nikomu.
Takový je život.
Hele, starouši,
můžeš přestat házet moudra a začít konečně hrát?
Víš, když se chce někdo dostat na vrchol
a najde třeba tygra,
řekne si: „Na tom tygrovi se dostanu na vrchol, nikdo mě neohrozí.“
Nasedne na toho tygra.
A když se dostanou na vrchol, je pryč.
Kde jako všichni jsou?
Ten chlap je uvnitř toho tygra.
Nedůvěra.
Jak to, že je uvnitř?
Ten tygr ho sežral.
Na tygrovi nemůžeš jezdit.
On tomu tygrovi věřil.
O čem to kurva mluvíš? Hele, poslouchej.
Dobře, starouši. Hraj, sakra.
- Ty jsi na tahu. - Zasraný tygři, lvi a medvědi.
Jsem king!
Americká představa dobrého syna.
Dobrého syna.
Mám pocit, že se té představě vzdaluju.
Vidím kámoše Steva.
Steve, skoč mamce pro bazalku a česnek.
Teď mám práci.
Jestli okamžitě nezajdeš do krámu…
- Můžu si aspoň koupit zmrzku? - A sušenky?
No jo.
Klidně. Ale už běž. No tak.
Dobře. Vteřinku.
Díky, Bruci. Po týdnech vyšetřování…
Pusť to víc prosím.
…policie konečně zatkla první podezřelé z loupeže a střelby v Nesbittově obchodě.
Prokuratura vydala zatykač na čtyři muže,
kteří se podíleli na vraždě majitele Aguinalda Nesbitta.
Policie nic víc nezveřejnila, čeká, až budou všichni zatčeni.
- Živě, Katie Greenwallová. - Díky, Katie.
- A peníze? - Chystáme podrobnosti…
- Mami! - Co?
Peníze.
U dveří v kabelce. Běž.
Místní mají pochopitelně obavy.
Vytáhni si ty kalhoty prosím.
- Nevidím. - Ne?
Vůbec. Cože?
Přímo tady. Vidíš? Koukáš na barvu,
místo abys vnímala
plochu.
- Přejete si? - Paní Harmonová?
Jsem detektiv Karyl. Tohle je strážník Williams.
Zdravím.
O co jde?
- Jako jak? - Ať to nevypadá tak ošklivě.
Tak se nedívejte na něj.
Prostě se nedívej do kamery.
- Mám si dát ruku za hlavu? - Steve.
Dej…
- Jakože Steve. - Je tu…
Fajn.
- Zvedni hlavu. - Pojď sem.
Steve. Rychlá otázka.
Steve Harmon?
Ano.
- Jste zatčen za vraždu A. Nesbitta. - Co?
- Mělo jít o otázky. - Máte právo nevypovídat.
Cokoli řeknete, může být použito proti vám.
Zatčen? Nesahejte na něj.
- Proč ty pouta? - Máte právo na obhájce.
- Kam ho vedete? - Pokud si ho nemůžete dovolit…
- Steve, jsem tu. Nikam nejdu. - Kde máte zatykač? Hej!
- Počkat! - Kam jde? Nic neudělal.
- Kam jedete? - Pane!
- Kam? - Mluvte s náma!
- Spletli jste se. - Tohle není třeba. Steve?
- Jedeme za váma. - Co se děje?
- Na jakou stanici jedete? - Mluvte! Kam ho vezete?
- Kam jedete? - Steve.
Slyšíte? Kam ho vezete?
- Jsme tady. - Kam jedete?
Tak jo. Fajn.
Steve!
Co se stalo?
Běž.
Běž pro Jerryho.
V tom světle vypadáš krásně.
Fakt?
Vidím tě.
- Víc toho nesvedeš? - Co tím myslíš?
Ukaž mi trošku víc.
- Tohle je ten konkurz. - Fajn.
- Renee. - Dobře. Život rváčky.
- Chuť prvních polibků. Čtvrtých. - Tak mě napadlo…
Co? Vydrž takhle.
- Její smích. - Já jsem režisér.
- Vůně soumraku. - Říká kdo?
Ty hraješ.
- Mám nějakou představu. - Vizi? Já taky.
- Vážně? - Jo.
Vidím krásnou čokoládovou holku.
- Jsem černá žena! - Jo.
Krásná, svůdná.
- Zvuky jejího těla při dotyku s mým. - Hashtag „blackgirlmagic“.
Holka z Bronxu propadla Harlemu.
- Vždycky vedl Harlem. - Vždycky Harlem. Vydrž.
- A ksicht toho sráče… - Jo.
Hej! Steve!
Pocem.
…padej z týhle ulice.
- Takovej slušňáček. - Proč se taháš s tou žlutou čepičkou?
Klídek, vole. Vím, co dělám.
Odkaď valíš tak pozdě?
Učili jsme se u kámoše.
Jo tak učili. Dobře.
To je můj bratránek Bobo.
Nazdar.
Jen tu tak sedíme a kecáme.
Vem si všechny ty lidi, se kterejma jsme v týhle čtvrti vyrůstali.
Trčí celej život na jednom místě.
Žádnej růst, nic. Neříkáš si někdy proč?
Důvěra. Nikomu se nedá věřit.
Žádná čest, nic.
- Těmhle lidem se nedá věřit. - Kámo.
Steve.
Důvěra je nejvíc, kámo.
V těchhle ulicích máš mě.
Žádný strachy. Vždycky ti budu krejt záda.
Jenom potřebuju vědět, že ta důvěra je vzájemná,
že mi taky věříš, chápeš?
Slyšíš? Můžu věřit, že mi budeš krejt záda?
A o tom kurva mluvím.
To jsem chtěl slyšet. Nic víc neříkej.
Tak jo, kámo. To je všechno.
Mizíme.
Paměť je legrační. Měl bych si pamatovat, proč jsem měl potřebu se s ním bavit.
Jeď do Jersey.
A o tom celém vůbec uvažovat.
Ale nevzpomínám si.
Přinesla jsem ti knížky.
Abys dohnal látku.
Dost jsi toho zameškal.
Já vím.
Lidi se z takových situací dokážou dostat.
Vydrží to a neohlížejí se.
Pořád jsi to ty, Steve.
Rozumíš mi?
Jo.
Pořád můžeš jít na filmařinu.
A dokázat velké věci.
Jo.
To můžu.
Vím, že jsem tě nebrala do kostela, jak bych měla.
Ale vyznačila jsem pár pasáží a chci, abys je přečetl nahlas.
Tu knihu nemůže dostat.
Tak jen opakuj po mně.
Tady?
- Ano. - Počkej, teď? Přímo tady?
„Hospodin je síla má.“
Hospodin je síla má.
- „A štít můj.“ - A štít můj.
- „Mé srdce v něj doufá.“ - Mé srdce v něj doufá.
- „Pomoci jsem došel.“ - Pomoci jsem došel.
- „Proto v srdci jásám.“ - Proto v srdci jásám.
- „Svou písní mu budu vzdávat chválu.“ - Svou písní mu budu vzdávat chválu.“
Dobře.
Víš, že máš jméno po mém otci?
Byl to ten nejlepší chlap na světě.
Pocházíme z výjimečné rodiny. Slyšíš mě?
Na to nikdy nezapomeň.
Tohle nejsi ty.
Vzpomínka.
Vinen, dokud se nedokáže má nevina.
Kým bych se musel stát, abych tu přežil 25 let a výš?
V noci slyším dospělé muže vyšilovat, řvát.
- Nadávat, panikařit. - Pusť mě!
- Dozorci jimi pohrdají. - Všechny!
- A oni jimi. - Jsem tady!
Dřív jsem míval hlad,
ale vytrénoval jsem si žaludek.
Takže mě nerozhodí, když mi někdo ukradne jídlo.
Všechno, co tu dělám, je viděno optikou viny versus viny.
Nemůžu vyhrát.
Chce se mi křičet.
- Steve! - Dělej, mladej. Čas vypršel.
Jdeme.
Předvolávám Richarda Evanse.
- Námitka! - To ne.
Proti čemu? Nikdo nic neřekl.
- Proč má mundúr? - Ne.
- Hej! Prr! - Ty zmrde!
- Seš krysa! - Klid!
- Pane Kingu! - Pardon.
Omlouvám se.
- Moje chyba. - Takové výlevy zde nestrpím.
Ještě jednou, a nechám vás vyvést.
Omlouvám se, Ctihodnosti.
Odmítl nabízený oblek.
Jdeme.
No tak. Nahoru.
Levou ruku.
Pravou zvednout.
Přísaháte, že budete mluvit pravdu a nic než pravdu?
- Jo. - Posaďte se.
Pane Evansi, máte vězeňský mundúr.
Jaký je teď váš status?
Odpykávám si 7,5 až 10 let v Green Havenu.
Za co sedíte?
Prodej drog.
Dobře.
Pane Evansi, povězte mi prosím, co se stalo 12. září loňského roku.
S Kingem jsme přepadli krám.
Šli jsme tam, sedli si venku.
Pak nám dal znamení.
Pardon, kdo?
Ten, co sedí tamhle vedle tý zrzky.
Uveďte do záznamu, že pan Evans identifikoval pana Harmona.
Pokračujte.
Vešli jsme
a ten chlap za pultem znervózněl a vytáhl kvér.
- Přejete si? - Kvér?
- Dej sem prachy! - Pistoli.
Ty prachy!
Vem mu ji!
Chyť ho!
Dělej!
Pohni!
- Mrkej na to. - Já to říkal!
Dělej! Vem cigarety. A mizíme!
Rychle kurva!
Všechno jsme pobrali a zdrhli.
Co jste si vzali kromě peněz?
Nějaký cigarety.
Co bylo pak?
Šli jsme do jednoho podniku na Lenoxově, dali si křidýlka, hranolky a limošku.
Pane Evansi, co se stalo se zbytkem peněz z loupeže?
S Kingem jsme se šábli.
Dobře. Měl dostat podíl i někdo další?
Jo.
Ten dominikánskej kluk. I Kingův kámoš.
Za dnešní svědectví jsme vám nabídli dohodu.
Můžete nám říct jakou?
Zkurvenej zrádce.
Když řeknu, co se stalo,
můžu se přiznat a dostat navrch jenom deset let.
Zkurvená krysa.
Říkáte dnes pravdu?
Jo.
Nemám další otázky.
Pane Evansi, kdy jste s panem Harmonem mluvil o té loupeži?
Nemluvil jsem s ním o tom, je to Kingův člověk.
Co měl pan Harmon v den loupeže na sobě?
Nevím. Asi džíny.
Můžete jeho oblečení popsat přesněji?
Já takhle chlapy nezkoumám.
Dobře, pane Evansi.
Co přesně měl pan Harmon udělat,
kdyby v obchodě někdo byl?
Dát nám znamení.
Jaké znamení?
- Něco, aby bylo jasný, že jsou tam benga. - Měl mrknout? Mávnout?
Dotknout se rukávu?
Já nevím.
Tvrdil jste, že jste s Kingem měli plán. To vám to neřekl?
Já myslel, že King má plán. Tvrdil, že to má připravený.
Probíral jste někdy tu loupež s Osvaldem Cruzem?
Prohodili jsme pár slov.
Řekl jste mu, že když vám nepomůže, ublížíte mu?
Ne, chtěl to sám.
Vypověděl, že se zapojil jen proto, že se vás bál.
Nepřibral bych do takový věci nikoho, kdo by to sám nechtěl.
Jinak by na něj nebyl spoleh.
Mluvil jste s panem Harmonem po činu?
Ne.
Dostal nějaký podíl?
Ne. Museli jsme se uklidit, když ten chlap umřel.
Kdo je „my“?
Já a on. Já a King.
Zmrde.
Díky. To je vše.
Pane Evansi, co jste dělali těsně předtím, než jste vtrhli do obchodu?
Čekali, až vyjde.
Kdo?
Steve Harmon?
Jo, on.
Nemám další otázky.
Ale tvrdil jste, že jste s panem Harmonem před loupeží nemluvil.
Říkáte, že podle Kinga se měl zapojit,
ale ani nevíte, jak vám měl dát najevo,
že v obchodě někdo je.
A pokud je vám známo,
pan Harmon za svou údajnou účast nedostal žádné peníze.
Je to Kingův člověk.
Nebyla to má starost.
Děkuji, pane Evansi.
Hlavu vzhůru. Chceme, ať vám věří.
Nemám nic dalšího.
Fajn.
Z Rašómona dnes bohužel víc nestihneme.
Moc mě to bavilo.
Jo, to určitě, Caspere.
Vzal jsem na ten film svou ženu na první rande.
Dvořil jsem se jí Akirou Kurosawou.
Zajímalo by mě, kdo říká pravdu.
Myslíš, že je jen jedna pravda, Alexandro? Dobře.
Zkusíme malý experiment.
Kdybyste se mě a pak mé ženy zeptali na to první rande,
a pak třeba chlápka, co seděl v kině za námi,
dostali byste úplně jiné odpovědi, nebo ne?
- Proč si vás vzala? - To je dodnes záhada, Caspere.
Proč byste slyšeli různé verze téže události?
- Každý vidí věci jinak. - Přesně tak.
Má žena by vám řekla, jak se mi potily ruce.
Snažil jsem se ji držet za ruku.
Nebo jak jsem pořád šeptal o tom, co se dělo na plátně.
Já bych vám řekl co?
Že jsem byl šťastný jak blecha.
Chci říct, že každý z nás má svůj vlastní pohled na věc.
A každé vaše rozhodnutí, každý dialog, který napíšete,
každý záběr, který sestříháte, ho odráží.
Přijímáte svůj pohled a říkáte svou pravdu,
tak jak ji znáte.
Paní O'Brienová.
Ano, Ctihodnosti.
Obhajoba by ráda předvolala Leroye Sawickiho.
Cože?
Překvapení.
Můžete pro formu uvést své jméno?
Leroy Robert Sawicki.
Díky, pane Sawicki.
Můžu se zeptat, kde pracujete?
Učím na Stuyvesantově střední.
To je velmi prestižní státní škola.
- Ano, jedna z nejlepších ve městě. - Odkud znáte Steva Harmona?
Znám ho dva roky.
Od prváku je členem mého filmového klubu, kde vyniká.
Co v tom klubu studenti dělají?
Mluvíme o řeči filmu,
filmové estetice a účinnosti vyprávění.
Vytvářejí i vlastní projekty.
Řeknete nám svůj názor na Stevovu práci?
Myslím, že Steve je výjimečný mladý muž.
Je chytrý, má talent a je to velký dříč.
Řekl byste o něm, že je poctivý?
Rozhodně.
Ve všem, co dělá, mu jde o pravdu.
Takže kdyby řekl, že byl na místě jen náhodou…
Stoprocentně bych mu věřil.
Děkuju.
To je vše.
Pane Sawicki, takže vy učíte na škole pana Harmona. Je to tak?
Přesně tak.
- Bydlíte v jeho čtvrti? - To ne.
Takže i když se za něj chcete zaručit,
dalo by se říct, že nevíte, co dělá, když se vrátí domů?
- Nebo víte? - Ne.
Netušíte, jestli nečelí nějakým tlakům,
které by ho mohly svést na špatnou cestu, nebo ano?
No, ruku na srdce,
nikdy nemůžete vědět, jaké to je být někým jiným.
Jistě. Byl jste někdy u něj doma…
Promiňte, ještě jsem neskončil.
Pardon, stačí odpověď ano/ne.
Dobře.
Ne.
I když je pravda,
že nevím, jaký život vede Steve doma
nebo v sousedství,
v žádném případě nevěřím, že ten Steve, kterého znám,
by byl něčeho z toho schopný.
Steve zrovna našel sám sebe,
a to, že je tady a tohle celé se mu děje,
je k neuvěření.
Víte, co dělá po desáté večer?
- Ano, nebo ne? - Ne.
- Jste s ním po půlnoci? - Nejsem.
Ne. Byl jste s ním loni 12. září odpoledne?
- Jistěže ne. - Víte, co dělal?
Nemám další otázky.
Můžete jít.
Prohraju, že jo?
Prohraju. Jen to řekněte.
- Já nevím. - Ale víte.
Víte to, prostě to řekněte.
Vždyť oni ani netuší, kdo jsem.
Nikdo v tý soudní síni netuší, kdo jsem.
Co by měli vědět?
To je jedno.
Stejně neslyší.
Nemůžu tam strávit 25 let.
- No tak. - Ne…
Musíme něco vymyslet.
Co podat návrh?
Na co?
- Nevím. Ať získáme čas. - Není důvod…
Ať případ zamítnou.
- K tomu není důvod. - Tak znalce!
- Ať vědí, že tam nepatřím! - Steve!
- Nepatřím tam. - Poslyš.
Ne! Neznáte mě, nebyla jste tam.
Podívej se na mě.
Dělám vše, co je v mých silách, a šanci máme.
Dobře?
A ať rozhodnou jakkoli, budeme dál bojovat.
Budeme dál bojovat.
Jednoho znalce máme.
Tebe.
Budeš muset svědčit.
Chci, aby se na tebe porota podívala a ty ses podíval na ně
a řekl jim, žes to neudělal.
Zvládneš to?
Dobře.
Dobrá zpráva je, že Bobo přiznal svou roli
a uvedl, že střílel King.
Špatná zpráva je, že jsi na záběrech z kamery
a ta svědkyně tě viděla u vchodu.
A řekl jsi mi, že Kinga znáš.
Pokud se nám nepodaří vás dva v očích poroty nějak rozdělit,
bude to problém.
Co když King bude svědčit a řekne, že jsem to udělal?
To neudělá.
Při zatčení vypověděl, že Boba nezná,
a obžaloba může dokázat, že lže.
Steve.
To, jak strávíš zbytek mládí,
může záviset na tom, jak moc ti porota věří.
Harmone.
Dneska nevstáváš?
Málems prošvihl oběd.
Něco jsem ti vzal.
Ani mi nepoděkuješ?
Díky.
U soudu nejde o fakta.
Nejde o to, kde je pravda.
Musíš vědět, kdo jsi.
Páč ty lidi, právníci, porota
vidí jenom dalšího černocha ze sousedství se záznamem.
Ale to ty nejseš.
Ty si tohle nezasloužíš.
Dám ti pár otázek.
Když se mi odpověď nebude líbit,
otočím kelímek vzhůru nohama.
Když ho otočím, je na tobě zjistit, co je na té odpovědi špatně. Dobře?
Znal jste Jamese Kinga před tímto řízením?
Ne.
Teda jo. Trochu.
Kdy jste s ním mluvil naposledy, než došlo k loupeži?
Asi loni v létě.
Já nevím.
S lidma jako on moc často nemluvím.
Pane Harmone,
držel jste při té loupeži hlídku
či jste obchod kontroloval, aby ho mohli vyloupit?
Hele, až dneska půjdeš před ten soud,
na ničem z toho, co řeknou, nesejde.
Neřeknou nic pravdivýho.
Ty takovej nejseš.
Všichni ti pitomci a pošuci tady tvrdí, že jsou nevinný.
Ale systém říká, že jsou všichni vinný.
Chceš vědět, jakej je rozdíl mezi vinou a nevinou?
Že si stojíš za svojí pravdou.
Vždycky se lidem dívej do očí…
Ticho!
Obhajoba předvolává Steva Harmona.
Levou ruku na bibli. Pravici zvedněte.
Přísaháte, že budete mluvit pravdu a nic než pravdu?
Přísahám.
Posaďte se.
Steve, můžete mi říct, kde jste byl loni 12. září odpoledne,
pokud jde o prodejnu Aguinalda Nesbitta?
Jel jsem domů.
Bylo horko, tak jsem si tam chtěl skočit pro pití
a narazil jsem přitom na pana Kinga.
Pozdravili jsme se,
vešel jsem dovnitř, koupil si pití a šel domů.
Věděl jste, že pan Evans a pan King chtějí obchod vyloupit?
Ne. To jsem netušil.
Takže vás nikdy nepožádali, abyste během loupeže hlídal?
Ne.
Věděl byste vůbec, co má taková hlídka při loupeži dělat?
Ne.
Popravdě nevěděl.
Díky.
To je vše.
Pane Harmone, znáte Jamese Kinga?
- Ze sousedství. - Bavíte se spolu?
Občas.
„Občas.“
Kdy jste s ním před loupeží mluvil naposledy?
Nevzpomínám si přesně, ale bylo to dávno.
Možná začátkem léta.
O čem jste se bavili?
To nevím.
Těžko si pamatovat každý rozhovor.
- Jasně. - Jo.
- Jste nervózní? Chcete přestávku? - Ne, díky.
- Určitě? - Ano.
Dobře. S Bobem jste se bavil?
Možná jsem ho pozdravil, ale nikdy jsem s ním nemluvil. Skoro ho neznám.
Vzpomínáte si, jak pan Evans uvedl, že vás viděl vycházet z obchodu?
Těsně před loupeží?
- Slyšel jsem ho. - Bylo to tak?
Byl jsem tam.
Popište nám to znovu. Šel jste dovnitř, protože…
Protože jsem jel ze školy, bylo horko a já měl žízeň.
Tak jsem si šel koupit něco k pití.
Takže jste měl žízeň a chtěl jste si koupit pití, ano?
- Ano. - A koupil?
- Ano. - Co jste si koupil?
Vanilkovou limonádu.
Ale paní Henryová vás viděla stát u vchodu.
Vypověděla, že jste si na znamení sundal čepici a otřel čelo.
Nic takového jsem nedělal.
Jen jsem se snažil dostat blíž, abych viděl světlo na ulici.
- To je vše. - Často jen tak stojíte ve dveřích?
A pozorujete světlo?
Jako filmař ano.
- Vážně? - Ano.
Sundal jste si čepici a otřel čelo.
- To není znamení? - Ne.
Možná je to pravda
a dával jste těm dvěma znamení, aby mohli loupit. Je to tak?
Ne.
Vraťme se na chvíli k panu Cruzovi. Dobře?
Řekl, že jste měl zkontrolovat, jestli v obchodě nejsou policisté.
Námitka.
Myslím, že pan Cruz řekl, že jen slyšel, že to tak bylo.
Beru tu formulaci zpět.
Pane Harmone, vzpomínáte si, jak pan Osvaldo řekl,
že má za to, že jste při loupeži hlídal?
Ano, slyšel jsem ho.
Takže podle vás pan Cruz také lže?
Někdo mu mohl říct, že jsem se zapojil, ale já vím, že ne.
- Osvaldo mě navíc nemá příliš v lásce. - Proč si to myslíte?
Nazval mě buzíkem, když jsem ve čtvrti natáčel s kamerou.
Soustřeďte se, pane Harmone. Dobře?
Považujete pana Kinga za přítele, či známého?
Známého.
A co pan Cruz?
- Kamarád? Známý? - Známý.
A pan Evans? Toho považujete za co?
Nanejvýš za známého.
Nanejvýš. Ale v zásadě znáte všechny účastníky loupeže.
Námitka!
- Námitka! To přehání. - Připouští se.
Porota na poslední výrok nebude brát zřetel.
Nikdo se věci neúčastnil,
dokud tak nerozhodne porota.
Pane Petrocelli, toto opravdu nemáte zapotřebí.
Ať si maže dřepnout.
Omlouvám se, Ctihodnosti. Nemám další otázky.
- Steve, víte, kde ti tři pánové bydlí? - Ne.
- Byl jste u nich? - Ne.
- Oni u vás? - Ne.
- Znají je vaši? - Ne.
- A přátelé? - Ne.
To je vše.
Vážená poroto,
byl zavražděn nevinný muž. Surově a chladnokrevně.
Neptám se negramotů. Mluvím s ostatníma.
Pan Harmon chce točit filmy.
Jeho učitel, pan Sawicki, ho učí podstatě vyprávění.
To řekl on sám.
Nechce být novinář,
ani historik zjišťující fakta.
Chce si vymýšlet.
Nám jde o fakta a důkazy.
Ty zde máte posuzovat. Objektivně, nestranně.
Nedovolte těm lidem,
aby vám hráli na city.
- Drž hubu! - Dávej si majzla! Máš bobky?
Stát sem předvedl několik potvrzených zločinců.
Kdybyste někoho z nich potkali na ulici, věřili byste jim?
To asi ukazuje, jaký pan Evans je.
Důvěřovali jim?
Klidně sledoval, jak byl zastřelen člověk.
Klidně si dával do nosu,
zatímco se nevinný muž dusil vlastní krví.
Na začátku obžaloba označila mého klienta za stvůru.
Steve Harmon není žádná stvůra.
Ale lidé, které sem přivedli svědčit proti němu,
ti ano.
Můj klient Steve Harmon
neměl tou loupeží co získat.
Naopak mohl všechno ztratit.
Takže se vás ptám, proč by to dělal.
Proč by proboha chodil do toho obchodu páchat jakýkoli zločin?
Nejsi kamarád.
Jsi pro mě nikdo.
Týpek ze sousedství, známý.
Každou chvíli, brácho.
Dříve.
- Den. - Už jede.
Vidíš? Já to říkal.
Ten den.
Zdar, kámo!
Já věděl, že tě tu chytím.
Harlem.
- Jak je? - Zrovna jedu domů.
Jasně.
Hele, poslouchej.
Běž do toho krámu a dej mi vědět, jestli tam někdo je.
- Proč? - Co se kurva ptáš? Páč ti to říkám.
Mrkni, jestli je tam čistej vzduch, vyjdi ven a dej nám signál nebo něco.
Musím jít.
Nesnaž se mě vochcat, kámo.
Fakt ne.
Skoč tam, bude to chvilka.
Pohlídám ti kolo. Žádný strachy, běž.
Budeme tady.
Na co čekáš? Je to brnkačka.
Fajn.
Přemýšlel jsem o té chvíli.
Hodně.
Od toho rohu Madisonovy jsem ušel 93 kroků.
POTRAVINY
Ne…
Neutekl jsem.
ZÁKAZ VSTUPU V KAPUCI ČI KUKLE
Dolar dvacet pět.
Ty seš tu novej?
Ne.
- Ne? - Ne.
Většinu zákazníků znám.
- Měj se. - Nashle.
Dobře.
Zdá se, že jsme všichni.
Ať se stane cokoli,
můžeme v případu pokračovat.
Není to konec.
Můžeme se odvolat.
Dobře.
Obžaloba připravena?
Ano, Ctihodnosti.
- Obhajoba? - Také, Ctihodnosti.
Dospěla porota k verdiktu?
Ano, Ctihodnosti.
Obžalovaný Steve Harmone, povstaňte.
Porota shledává obžalovaného Steva Harmona…
nevinným ve všech bodech obžaloby.
Cože?
Gratuluji, mladý muži.
- Soud skončil. - Je po všem.
Pojď sem.
Jdeme domů.
Pořád slyším křik o čtyři cely níž.
Pořád na sobě cítím pohled dozorců, když spím.
Občas musím zalapat po vzduchu kolem,
abych si připomněl, že se tam nevrátím.
Pak uvidím to tělo od krve
a cítím vinu.
Pamatuju si těch 93 kroků.
Nikomu jsem to neřekl a doufám, že to všechno přejde.
Kluk,
muž,
člověk,
stvůra.
To je úleva.
Co ve mně vidíte vy?
Překlad titulků: Zdeněk Huml