Я переглянула аналізи.
Аускультація нормальна, інфекція зникла.
Але вона на ШВЛ уже два дні.
Треба екстубувати і глянути, чи зможе вона дихати сама.
А якщо не зможе?
Інтубуємо знову.
Це збільшить ризик інфікування, травмує легені…
Оскаре.
Глянь на мене.
Усе буде добре.
Яка твоя мама?
-Дуже сильна. -Вона сильна.
-Так. -І незламна.
Знаю.
З нею все буде гаразд.
-Гаразд. -Гаразд.
Не хвилюйся.
Дістаю.
Ну ж бо, мамо.
Мамо, дихай.
Дихай, благаю.
Сатурація падає.
Так.
-Не можна чекати. Інтубуємо. -Спокійно. Усе гаразд.
ДИХАЙ
Сказати, що я захворів?
Що нам треба залишитися тут, щоб нікого не заразити.
Але ми з тобою не зможемо відпочити.
Якось переживу.
Тату!
Лоло, що я просив робити перед тим як зайти?
Стукати. Але я дуже голодна.
Можна вже поснідати?
Гаразд, люба. Я йду.
Де татів поцілунок?
-Взуй капці. -Гаразд.
Привіт.
Я теж ночую у найближчої подружки. Ти друг мого тата?
Так.
Хочеш поснідати?
Гаразд.
ЛІКАРНЯ ІМЕНІ ХОАКІНА СОРОЛЬЇ
Зайди і зачини двері.
-Тут нікого немає? -Нікого.
-Це необхідно? -Так краще.
Якщо Софі побачить нас разом, щось запідозрить.
Треба, щоб вона тобі довіряла.
Це буде важко.
Ні, якщо зробиш те, що я просив.
-Я не впевнений. -Лише так вона візьме тебе назад.
І що я скажу?
Що маєш брати участь у дослідженні.
Ти вклав надто багато часу й зусиль, щоб вилетіти через непорозуміння.
«Непорозуміння»?
Не вдавайся в деталі.
Буде видно, що я щось приховую.
Тоді поводься правдоподібно.
Не завадив?
Заходь.
Чим можу допомогти?
Як справи?
-Чудово. А в тебе? -Нормально.
Знала, що я ще не був тут, відколи ти заїхала?
І що скажеш?
Я в захваті. Прекрасно.
«Місце, де Софі Лафон знайшла ліки від раку».
Не біжи поперед батька в пекло.
Скажи, що це за відчуття?
Яке?
Що ти відчуваєш,
знаючи, що от-от усе зміниш?
Це, мабуть, хвилює, так?
Так і є.
А ще трохи лякає.
Але воно того варте.
Я радий.
Я, власне, прийшов подякувати.
За що?
За те, що дозволила Б'єлю долучитися.
Не уявляєш, який він радий.
Він постійно розповідає, який це неймовірний проєкт,
як йому подобається з тобою працювати.
У такі миті я думаю, що не дарма ризикнув,
запросивши тебе у Валенсію і познайомивши з Патрісією.
Розумію.
У пацієнта були численні гематоми на попереку.
Нічого не скажете?
Було кілька спроб дістатися до хребетного каналу.
Асистент допомагав тримати пацієнта, але він…
Він був дуже стривожений, як і його син.
Це я розумію.
Але не розумію, чому пункцію зробила медсестра Естевес.
Її має виконувати лікар.
Так, знаю, але річ у тім…
Лікарко Фустер, у той момент відповідальною були ви.
-Так. -Гаразд.
Була причина, чому ви не змогли виконати пункцію?
Я не знаю.
Невже?
Що сталося?
Я намагалася заспокоїти сина пацієнта, і, перш ніж встигла зреагувати,
Бланка виконала пункцію.
Бланко, будь ласка. Послухай мене.
-Що я мала робити? -Не підставляти мене!
Я розгубилася.
Якби сказала правду, я могла втратити ліцензію.
Твоя правда. Тоді все офігенно.
Ти не втратила ліцензію, зате в мене мінус два місяці зарплатні і догана.
Я оплачу тобі ті два місяці. Візьму кредит.
Річ не в грошах, чорт забирай.
Моя репутація тепер заплямована, бо я хотіла тобі допомогти.
А ти мене кинула, і як колега, і як подруга,
що харить найбільше.
Звісно, ти заплатиш мені за два місяці.
Ще й з відсотками.
Чорт.
Так, ще трохи…
Так. Усе.
-Нормально? -Так.
-Тобі щось принести? -Ні.
Я хочу…
щоб ти присів.
Розкажи мені,
як…
як справи.
Як лікування?
Добре.
Почуваюся краще.
І спокійніше.
Добре.
І Неус вважає, що це спрацює.
Чудово.
Тоді чому ти засмучений?
Ти завжди була поруч, мамо.
Думка про те, що я можу тебе втратити…
Але ж цього не сталося.
Зайшов дізнатися, як ти.
Може, підеш прогуляєшся? Подихай свіжим повітрям.
-Так? -Добре.
-І дорогою захопи мені сік. -Гаразд.
Привіт.
Маєш гарний вигляд.
Я затаскаю тебе по судах так,
що ти пошкодуєш, що я отямилася.
Піляр.
Я знав, що ти так відреагуєш.
Шкода, бо я завжди відчував,
що між нами є хімія.
Що ти тепер робитимеш?
Бо за таких обставин,
ти розумієш, що ми не зможемо працювати далі разом.
Буде краще, якщо ти звільнишся, щойно тебе випишуть.
Якщо ти думаєш, що зможеш затулити мені рота,
то глибоко помиляєшся.
Піляр.
Ти краще за інших знаєш, як важко розподіляти бюджет лікарні.
На що ти натякаєш?
Було б шкода, якби певні послуги, наприклад…
електрошокову терапію, довелося б скоротити.
Ти не посмієш, Ніколасе.
Ти краще зосередься на одужанні, гаразд?
Я про відставку оголосимо через кілька днів.
Гаразд. Бережи себе.
Сучий ти син.
Лікарко.
Дякую за ще один шанс.
Якщо чесно, я здивована.
Не думала, що ти можеш впасти так низько.
Але, як то кажуть: «Яблуко від яблуні…»
Не зрозумів.
Не роби з мене дурепу, будь ласка.
Слухай. Ось твоя картка.
Повертаєшся до роботи.
Повірити не можу!
Даруйте. Я такий незграба.
-Вибачте. -Чекай тут.
Я зараз повернуся, і поговоримо, що з тобою робити далі.
Вибачте.
Привіт.
Чого ти так тішишся?
Щойно отримав результати твого КТ, і вони…
майже бездоганні.
Метастазів майже немає.
-А ти чогось іншого очікував? -Ні, але підтвердження не завадить.
Огляньмо твій шрам.
Зніми блузку.
Нічого собі.
Не пам'ятаю, коли востаннє чоловік просив мене зняти блузку.
Вибач, що доводиться робити це переді мною.
Шрам чудово загоївся.
Через два місяці поставимо експандери.
-Це хороша новина. -Так.
Тепер, коли я почуваюся краще…
моя політична кар'єра котиться під три чорти.
-А ти не перебільшуєш? -Ні.
Я знаю Еміліо як облупленого.
Він думає, що я програю вибори.
А хіба це так жахливо?
Сама не знаю.
Я все життя в політиці.
І навіть коли думала, що помираю…
я далі працювала на перемогу.
А тепер?
Що ти збираєшся робити?
Мені хочеться жити.
Тому, може, мені треба просто… Не знаю. Пожити трохи.
Насолодитися свободою і…
може, нарешті з'ясувати, що це за…
дивна напруга між нами.
Вибачте, я невчасно.
Ніколи так не кажи, Б'єлю. Ніколи.
Я піду.
-Що таке? -У нас проблема.
-Ти добре шукав? -Так.
-Десь вони є. -На комп'ютері даних більше немає.
-Десь вона їх тримає. -На жорсткому диску.
Але він завжди при ній.
Важко його дістати, щоб вона не помітила.
Нам потрібні вагомі докази.
Там мають бути справжні дані дослідження.
Що нам робити?
Просити про допомогу.
-Даруйте. Де лікарка Фустер? -Не знаю. Запитайте на рецепції.
Вибачте, ви знаєте, де лікарка Фустер?
-Ой. Даруйте. Де лікарка Фустер? -Обирати лікаря не можна.
-До вас підійдуть, коли зможуть. -Ні, я не…
Сюди може підійти лікар? Чоловіку потрібна допомога.
Перепрошую, лікар може підійти терміново?
-Пацієнту погано. -Зараз. Одну хвилинку, будь ласка.
Та ну нафіг.
Агов! Це конфіденційна інформація.
Йому потрібен лікар. Негайно.
-Я покличу. -У нього епіглотит. Він задихається.
-Сюди не можна. -Набір для конікотомії. Бігом.
Сатурація падає. Якщо не допоможемо, він помре.
Бігом, дай йому кисень.
Дексаметазону — 8 мг, амоксицилін і клавулан — 2 г.
Не варто робити це тут.
А його не варто було лишати без нагляду, але таке життя.
Подай набір, будь ласка.
Давай. Чудово.
-А стерильна серветка? -Нема часу. Скальпель.
Гаразд.
Кровоспинні щипці.
Гаразд, зонд. І витри кров, будь ласка.
Канюлю, будь ласка.
Супер.
Гаразд. Майже закінчили.
Дихальний мішок.
-Молодець. -Чорт забирай.
Майже все.
-Який тут безлад. -Якого біса?
Росіо.
Ой, ти Росіо? Чорт, я тебе шукала.
Як справи? Я Люсія Аро.
Нова лікарка у невідкладному.
Чудовий хлопець, так?
Патрісія Сеура, яка на початку кампанія була явною фавориткою,
опустилася в опитуваннях на друге місце після партії «Рівність».
Останні новини про менеджмент «Сорольї» негативно вплинули на президентку…
Ой, Боже.
…а загравання з партією «Свобода», чий лідер…
Я ж казала.
-Я казала, що будуть проблеми. -Чого ти очікувала?
Або так, або дати перевагу ультраправим.
Чорт забирай…
Президентка намагалася…
Та стули пельку.
Замовкни вже.
Дідько.
Дзвонили з шоу Ани Ровіри.
Кличуть на інтерв'ю, щоб показати виборцям твою людяність.
Прекрасно.
Мої виборці не хочуть, щоб я була людиною. І ти теж.
Вони хочуть, щоб я була рішучою і сильною. Руйнівницею.
Так, але найкращий руйнівник зараз — Хакобо Сантос.
Тому будь добріша, бо станеш схожа на Гітлера.
Що мені робити?
Що, бляха, робити?
Я між ультраправими і ультралівими.
Посередині, чорт забирай. Що мені робити? Кажи.
До виборів два тижні.
Що нам робити?
Хто робить конікотомію в невідкладному?
Нова лікарка, яку прислали Healock.
-Я зараз прийду. -Гаразд.
-Де вона? -Ходімо.
Я вас познайомлю, привітаєш її.
«Привітаю»? Може, це її останній день.
Лікарко Аро, лікарка Доносо хоче…
Джесі!
-Люсі? -Я така рада!
-Я така рада тебе бачити! -Що ти тут робиш?
-Ви знайомі? -Ми дружили у медичному.
-І ще багато де. -А конікотомія?
Я поговорю з нею.
-Вип'ємо кави? -Так, але…
Ходімо. Я перевдягнуся.
-Ходімо в роздягальню. -Нам стільки треба надолужити.
Я така рада, Джесі!
Я хочу зробити фото нового обладнання.
Ми хочемо, щоб усі знали, що в «Сорольї» найкраще гінекологічне відділення.
-Що більше людей знатимуть, то краще. -Так.
Не знала, що держлікарням потрібна реклама.
Трохи реклами ніколи не завадить.
А ще вона допомагає відвернути увагу
від інших недофінансованих послуг, так?
Ви завжди так розмовляєте з тими, хто хоче вам допомогти,
лікарко Садер?
Усе, годі.
Ми вдячні за все, що ти робиш для гінекології.
Обіцяю, ми зробимо все, щоб допомогти, так?
-Так, але фарбувати мене більше не треба. -Ти бачила формат фото?
Нарешті, Антоніо.
Що ти дізнався?
Що ти робиш?
Накладаю шви.
Думаєш, знову оперуватимеш?
А ти оптиміст.
Я теж оптиміст.
Хоча ця лікарня і випробовує моє терпіння.
Я весь день гашу пожежі.
Нестор,
Софі,
Джесіка, Піляр, ти…
Ви наче змовилися, щоб ускладнити мені життя.
Постійно мене дістаєте. Буквально. Розумієш?
Купка істеричок.
Ніколасе, хочеш виговоритися — Неус на пару поверхів нижче.
Мені б це не завадило, якщо чесно.
Але мені потрібна не терапія.
Мені потрібен хтось, хто гаситиме пожежі замість мене.
Ти.
Що ти мелеш?
Ти здурів.
Трохи є таке.
Бо я пропоную посаду директора «Сорольї»
тому, хто погодився на інтерв'ю, щоб знищити мене.
Думаєш, твоя пропозиція змусить мене мовчати?
Ні. Не лише вона.
Я пропоную тобі шанс зберегти медичну ліцензію.
Посада директора — лише вишенька на торті.
Це я повідомив раді про те, що сталося з Джесікою.
І можу переконати їх, що це все було прикре непорозуміння.
Я тобі не довіряю, Ніколасе.
Я розумію.
Але, розумієш, ти досі не сказав мені «ні».
Подумай про це, добре?
Хіба що хочеш сидіти і відпрацьовувати шви.
Чому ти не сказала, що приїдеш?
Не знаю.
-Що сталося? -Нічого.
Нічого не сталося.
Нічого. Я…
Я не знаю. Мені було нудно і захотілося…
змінити обстановку.
Ти була успішною хірургинею у Мадриді,
але повернулася у Валенсію працювати у невідкладному, і це нічого?
-Не вірю. Що сталося? -Ти ж мене знаєш.
Просто захотілося. Я навіть не думала.
А ще, клянуся, я так скучила за морем.
-Люсіє. -Клянуся.
Я не знаю.
І тобою.
Я скучила за тобою.
Чому ти не приїхала на похорон Родрі?
Я дзвонила.
Так.
Але це не те саме.
Я не знаю.
У мене в Мадриді тоді коївся такий жах і…
Я не змогла приїхати.
Я не змогла…
Мені дуже прикро.
Чесне слово.
Гаразд.
Та годі.
Подруго, що таке?
-Ти не рада, що я тут? -Я рада. Просто здивована.
Ходімо сьогодні тусити. Як у старі добрі часи.
-Нап'ємося в «Деноні». -Ні.
-Потанцюємо. -«Денон» закрився.
-Що? -Привіт. Доброго ранку.
Луїс,
це Люсія.
-Привіт. -Радий знайомству.
-Навзаєм. -Це моя подруга з медичного.
-Рада знайомству. -Твоя колега по невідкладному.
-Ласкаво просимо. -Дякую.
А ще він мій хлопець.
-Клас. -І наречений.
Що? Ні, Джесі. Серйозно?
Чому ти нічого не казала?
Не може бути! Як ти її вмовив?
Джесі була легендою. Не може бути!
Я дуже переконливий.
Мені треба йти.
Знайди мене. Я розкажу тобі найбільш ніякові історії про неї.
-Добре. -Більше не чуди сьогодні.
Обіцяю.
Господи.
«Джесі«»?
-Так. Не нагадуй. -Ого.
-Усе гаразд? -Усе гаразд.
Мені дзвонив інтерв'юер.
Вони хочуть відкласти розмову на кілька днів.
Чому? Усе ж було готово.
Вони перенесли все ближче до виборів, щоб ефект був сильніший.
Не знаю.
Ясно.
Гаразд, побачимося пізніше.
-Добре. -Піду перевдягнуся.
-Бувай. -Бувай.
Гаразд. Інтерв'ю о 17:00. Тебе спитають про Хакобо Сантоса.
Це важливо.
Треба зайняти тверду позицію проти його політики,
але все одно якось підтримувати з ним зв'язок.
Алло? Ти мене слухаєш?
Так, алло.
Я слухаю, але як мені бити й цілувати його одночасно,
не здаючися скаженою тіткою?
Га?
Тут не можна курити.
Перепрошую?
Це я ввела заборону на куріння, забув?
Дай запальничку.
Постався до цього серйозно. Мені дзвонили з Мадрида.
Альфонсо хвилюється. Він хоче приїхати допомогти.
Може, мені не потрібна його допомога.
Може, мені потрібна відпустка і кинути палити.
Що за дурню ти говориш?
Ого. Що це було?
Якого біса?
Треба почати готувати.
Спершу горіховий крем. Його робити найдовше.
-Перевір нарізку тунця. -Дай мені.
Дай мені. Як його звати?
-Педро. -Педро.
Привіт, Педро.
Як справи? Ні, слухай, твій бос зараз не може говорити.
Він тобі передзвонить.
Так, ми майже закінчили. Гаразд.
Гаразд. Бувай.
Усе. Бувай.
Усе, Анхелю.
-Привіт. Я Б'єль де Феліпе. -Привіт.
Черговий інтерн.
Я Лусія Аро, нова лікарка тут.
Це Анхель Муньйос.
-Мене викликали через порізаний палець? -Знаєш, хто він?
Неймовірний шеф-кухар. Скільки в тебе зірок?
-Дві мішленівські зірки? -Скоро буде три.
-За три дні він порізався двічі. -Нерви, мабуть.
-Авжеж. -А руки тремтять?
Ну, десь два тижні тому я почав гірше бачити на ліве око.
Нічого не казав, бо у нас важливий тиждень.
Ясно.
Дозволь подивитися.
Гаразд.
Добре.
Спершу, думаю, треба зробити КТ,
щоб зрозуміти, чи класти його в лікарню.
-Чудово. -Добре, що лікарка Аро мене покликала.
-Гляньте, що сталося. -Що таке?
-Це кепсько. -Не знаю.
-Зроби гучніше. -Що сталося?
-Пожежа? -Ні.
Вибух у школі, де буде виборча дільниця.
Це схоже на теракт.
Критичний стан!
-Пропустіть! -Що в нас?
Черепно-мозкова травма. Спинний мозок наче не ушкоджений.
-Що йому ввели? -Крапельницю і морфін.
Ясно. В реанімацію. Аналіз крові та ЕКГ.
Виклич нейрохірурга в операційну через 30 хвилин.
Гаразд. Обережно. Вперед. Помалу.
Пере, хай його ніхто не чіпає. У нього у серці може бути скло.
Росіо, поранені на підході.
Б'єлю, стеж за нею, поки не прийде гінеколог.
-Люсіє, допоможи Луїсу. -Так.
-Вперед. -Обережно.
Гаразд. Привстаньте, щоб я вас оглянув.
Дякую. Дихайте ротом.
Дай їй лабеталол. Показники високі.
-Дихайте. -З дитиною все гаразд?
Здається, так.
У нього дифузна елевація сегмента ST, що вказує на перикардит.
-Це не рідкість при таких травмах. -Що сталося?
Його сильно посікло склом від вибуху.
Гемодинаміка стабільна, але на УЗД перикардіальний випіт.
Ви робили перикардіоцентез?
Ні.
Під час дослідження в Мадриді виявили,
що для легкого та середнього випоту це не потрібно.
Тому в цьому немає сенсу.
Але якщо перикардіальний випіт є, потрібна діагностична операція.
-Так, але… -Чому він не в операційній?
Бо немає потреби.
-Коли закінчите, везіть його в операційну. -Гаразд.
Авжеж. Так.
Джесіко.
-Джесіко, стій. Я можу допомогти. -Будь тут.
-Я тисячу разів це робила. -Залишайся тут.
Хірурги в «Сорольї» чудово знають, як оперувати.
Ти лікарка у невідкладному, от і будь тут.
Звісно.
-Гаразд. -Чудово.
Не хвилюйтеся. Я не бачу вторинних травм від вибуху.
Слава Богу.
Покличете мого чоловіка?
Так. Щойно закінчимо, він зможе прийти.
У вас знайоме обличчя.
Ви вели дві попередні мої вагітності.
А хто веде вас зараз?
Тут — ніхто. Мене перевезли в «Санта-Маргариту».
Так далеко?
Так, не знаю чому.
Ви на всі планові огляди ходили?
Без машини і з двома дітьми кілька довелося пропустити.
Тобто 20-тижневого сканування не було?
Ні.
А що?
Щось не так?
Критичні пацієнти під наглядом.
Оскільки є загроза повторних так, планові операції відкладено.
-Ближче до діла. -В разі чого, операційні будуть вільні.
-А пацієнти, яких госпіталізували? -Вони стабільні. Але деякі критичні.
А це що за чортівня?
Послухайте. Код червоний.
Нам треба евакуюватися.
Хто може йти — за асистентами.
Ноші винесуть санітари. Люсіє, ті пацієнти твої.
Луїсе, ти з пацієнтами під наглядом. Вперед.
Тихо й спокійно. Без поспіху.
-Один за одним, гаразд? -Ви все чули. Рухаємося помалу.
Ясно.
Гаразд, виходьмо. Добре. Вперед.
Ви чули сигнал тривоги?
-Код червоний! Ходімо. -Червоний?
Треба евакуюватися. Ходімо!
-Допоможете мені? -Усі на вихід.
Нереверсивна маска.
Знерухомте його і тримайте під наглядом у швидкій.
Патрісіє!
-Що сталося? -Якась пожежа.
-Гадки не маю. -Треба їхати в школу.
Напад приписали групам, пов'язаним зі «Свободою».
-Ти маєш негайно зробити заяву. -Що?
-Не психуй. Ніколасе, я мушу йти. -Іди, я розберуся.
Пацієнтів під наглядом вбік. І не блокуйте виходи! Гаразд?
-Ніколасе, що відомо? -Якраз із поліцією говорю.
Бігом. Виходьте надвір.
Виходьте.
Зачекайте хвилинку.
Вперед. Проходьте далі.
Лікарю Моа, не знаєте, де Б'єль? Я його не бачу.
-А він не з вами? -Прошу уваги!
Хибна тривога!
Немає ні пожежі, ні бомби.
Можна повертатися до роботи.
Швидше.
Давай.
Лікарко, перепрошую.
Лікарко!
Ваша пацієнтка нервує. Вона кличе вас.
Так, секунду. Я зараз прийду.
Вам треба спуститися до пацієнтки.
Та йду я.
Лікарко.
Ходімо.
Президентко, ви вже говорили з родинами жертв?
Ще ні.
Але хочу висловити співчуття сім'ям загиблих.
Ультраправа група взяла відповідальність за напад.
-Хочете щось сказати? -Так.
Скажу це іспанською, бо думаю, що вся країна це почує.
Зараз головне, щоб сили безпеки виконали свою роботу.
Ми поки нічого не можемо сказати точно, бо підтверджених даних немає.
Але особисто можу сказати, що я цілком і категорично проти
насильства.
Вибори відбудуться за планом?
Ви не дистанціювалися від «Свободи».
-Коментарів від президентки не буде. -Дякую.
Ще одне…
Який діятиме протокол?
Президентко, будь ласка.
Сеура — фашистка!
Це ви винні, бо підтримали фашистів!
Фашистка!
-Усе гаразд? -Дай серветку.
Фашистка?
Я — фашистка?
Жоден інший президент не зробив більше для захисту вразливого населення.
Я все життя борюся, щоб знайти своє місце у світі чоловіків,
і довести, що я не гірша за них, бо жінка.
Яке нахабство!
Мене щойно питали, чи відбудуться вибори.
З огляду на ситуацію, гадаю, найрозсудливіше буде
дотримуватися плану.
Цієї неділі…
СЕУРА В ШКОЛІ АЗОРІН
…ця школа відчинить двері.
Відсьогодні
школа Азорін стане символом
і серце нашої демократії.
Щоб довести, що ми не боїмося,
я особисто буду тут, з виборцями.
Бо валенсійська мужність сильніша за бомби.
Тому ми будемо боротися з вашим фанатизмом голосами.
-Щиро дякую! -Їдьмо. Дякую.
Вийшло? Ви все дістали?
Я не все встиг скачати, коли вона прийшла.
Серйозно? Я дуже ризикувала, увімкнувши сигналізацію.
Пілар, цього вистачить.
Софі стверджує, що п'ятирічний прогноз виживання — 60 %,
а попередній аналіз показує лише 40 %.
Добре. Тоді в нас є те, що потрібно.
-З тобою все гаразд? -Так.
Повідомимо про це Комітет з етики досліджень?
Ні, на це підуть місяці.
Крім того, вони сповістять її, і в неї буде час щось зробити.
Гадаю, наш єдиний варіант — піти в поліцію.
Ні, не можна.
Якщо повідомити поліцію, дослідження зупинять.
А чого ви очікували, коли прийшли просити допомогти?
Що результати будуть гіршими. Що одужують лише 10 %.
Але ліки діють.
40 % — це не ті 60 %, які вона обіцяла.
Вона бреше й вбиває решту.
Усі пацієнти були смертельно хворі ще до початку дослідження.
Це їхня єдина надія.
Б'єлю, я розумію, але Софі перетнула всі межі біоетики.
І мені починає набридати,
що ці безсоромні люди вважають себе вищими за все.
Я знаю людей, які одужують.
Що я їм скажу?
Що через 20%-різницю ми просто кинемо їх помирати?
Якщо не ви, то я піду в поліцію.
-Піляр, це несправедливо. -Гаразд.
-Годі. -Несправедливо.
Усе, чекайте.
Я згоден, що треба щось робити.
Але має бути спосіб допомогти пацієнтам продовжити лікування.
Пропоную сьогодні піти спати.
А поговоримо про це завтра.
Гаразд?
Боже милий…
Як справи?
День жахливий.
Але ти вже скоро додому, так?
Ні, ще треба поговорити Ніколасом.
-Пам'ятаєш вагітну після нападу? -Так.
У її дитини тетрада Фалло, а термін уже понад 20 тижнів.
Відстій. Чому це не помітили раніше?
У жінки історія вагітностей з високим ризиком.
А я дізналася, що цей козел Ніколас
відправляє жінок з ускладненнями в інші лікарні.
Це нечувано.
Усім доводиться чимось жертвувати, навіть якщо не хочеться.
А ваш п'ятизірковий сервіс коштує шалених грошей.
Ти взагалі чуєш себе?
Слухай, уже пізно.
До речі.
Відтепер, якщо виникне якась проблема, кажи мені, бо…
я знову директор лікарні.
Але…
Я вже не можу.
До завтра.
Агов!
Налякав мене.
Думаєш кинути медицину і піти в «Цирк дю Солей»?
Якби в тебе так боліла спина, ти б так не казав.
Важкий день через бомбу?
У моєму випадку в бомби є ім'я.
Люсія Аро.
Нова лікарка з невідкладного?
Ви знайомі?
-Ми дружимо з часів медичного. -Чорт.
Обоє рябоє.
Але вона як ті родичі, яких ти обожнюєш,
але можеш витримувати лише дозовано, бо вони…
Так, я розумію.
Вона тут менше ніж добу, а в мене вже спину прихопило.
Якщо вона лишиться, я помру. Не витримаю.
-Просто… -Дай гляну. Можна?
Та ні, все нормально.
-Чесно. -Неправда. Тебе скрючило.
-Так. Мене скрючило. -Я допоможу. Нічого такого.
«Нічого такого». Найнебезпечніша фраза у світі.
-Чорт, усе погано. -Так, у тому місці.
Тут, так?
Так.
І…
Тут теж.
Гаразд, усе.
Усе.
-Чесно, все гаразд. -Точно?
-Так, точно. -Гаразд.
-Дякую. -Прошу.
-Бувай. -Бувай.
-Так. -Можна піти випити.
Привіт!
-Як справи? -Добре. А в тебе?
-Супер. -Так?
Кіке, це Люсія.
-Нова лікарка. -Так, якщо мене не звільнять.
Чорт, невже все так погано?
Я зробила кронікотомію, ще не оформившись.
-Чорт. -Завідувачка відділенням мене ненавидить.
А моя найближча подруга більше мені не подруга, тож…
-Загалом, вдалий день. -І це все за перший день.
-Скажи? -Ага.
-Хочете? -Звісно.
-Чому ні? -Добре.
У вас є плани? Йдете кудись випити?
-Ні, їсти. -Рамен.
-Якщо хочеш… -Ходімо.
Я не рамен хочу. Мені хочеться чогось…
Чогось міцнішого. Розумієте?
Знаєте, чого мені хочеться? Випустити пару.
Сто років не був у парку розваг.
Під час іспитів я завжди каталася на цьому і…
-Справді? -І мене так попускало.
Ходімо кататися.
-Ходімо! -Я на нього не сяду.
Тоді нащо ти тут, першорічко? На батуті пострибати?
А я готовий. Хочу відірватися.
-Ми будемо кататися. -Я ваші речі потримаю.
-Ні. -Та годі, Б'єлю.
-Ні. -Ходімо.
Слухай, ти йди, а я поки його уламаю.
Ти боягуз.
-Я подзвоню, коли вийду. -Бувай.
-Гаразд. -Бувай.
-Краще йди з ним. -Що?
-Ти мене не переконаєш. -Побачиш.
Ти знаєш, що на таких атракціонах буває? У них швидкість понад 100 км/год.
-Що ти мелеш? -А це переломи, вивихи…
Хвилинку. З тобою завжди так весело? Скажи чесно.
Аж дивно, що нещасних випадків так мало.
Дивно те, що ти лікар, зважаючи на те, який ти іпохондрик.
А це тут до чого? І я не іпохондрик.
Слухай, зробімо так. Ходімо туди.
Найгірше, що може статися, — ти будеш почуватися невдахою.
-Добре? Чи тобі страшно? Тобі страшно. -Гаразд.
-Ходімо? -Так.
Гаразд. Привіт!
-А яка ціна? -Добрий вечір.
-Три постріли — п'ять євро. -Добре.
Хто стрілятиме?
-Я? -Гаразд, ти.
-Тоді я. -Побачимо, що ти вмієш.
Дякую.
-Я тебе нервую? -Та ні.
Добре.
-Та годі. -Чорт.
-Ти на мене тиснеш. -Це не годиться.
Спробуй ще.
Гаразд.
Знаєш, у чому проблема?
Ти хочеш усе контролювати.
Звідси й іпохондрія.
Але життя контролювати неможливо.
Зігни коліна. Підборіддя вгору.
Повір мені. Зігни коліна.
А тепер розслабся. Ясно?
Ні, я серйозно.
Стань отак.
Так, вдихни.
І відпусти.
-Не смійся. Зосередься. -Я зосереджений. Гаразд.
Добре. Якщо зараз влучиш,
то підеш зі мною на «Інферно».
Домовились? Так чи ні?
-Так. -Тоді стріляй.
Чорт. Вибачте.
-Це було неймовірно. -Я думав, що помру.
Як заново народився, так?
-Це було круто. Ходімо ще раз. -Ходімо.
Іноді, щоб зробити щось шалене, потрібен поштовх.
От і все.
Ти вже йдеш?
Я знаю, що ви з Росіо посперечалися, але нас з тобою це не стосується, так?
«Посперечалися»?
Твоя дівчина мене підставила.
Не треба було робити пункцію.
Слухай, Май, я краще зараз промовчу,
бо ти багато чого не знаєш.
Невже?
Наприклад?
Ти про пігулки?
Вона мені сказала. І що ти теж до цього руку доклала.
Між нами немає секретів.
Якщо між вами немає секретів,
то вона тобі сказала, що в ніч урагану
я бачила, як вона їхала з лікарні з твоєю дочкою.
Що?
От сука.
Сеура знову довела, що відчуває вдалий момент.
Вона дистанціювалася від Хакобо Сантоса та його партії.
Схоже, її емоційна промова
підкорила серця виборців, які ще не визначилися.
Ти молодчина! Чорт, ти неперевершена!
Тиск, камера, мікрофон… Це все, що їй було потрібно!
Ми переможемо, народ! Ми переможемо!
Люблю тебе.
Так, чорт забирай.
Я зараз подзвоню Альфонсо.
Вона неймовірна.
Я звинувачую Софі Лафон у створенні загрози здоров'ю і вбивстві.
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова