DETTE ER EN SAND HISTORIE.
De skildrede begivenheder fandt sted i Minnesota i 2010.
På anmodning af de overlevende er navnene blevet ændret.
Af respekt for de afdøde er resten skildret, som det fandt sted.
- Vil du have en sodavand? - Nej.
Dette er politiassistent Gloria Burgle fra Meeker -
- der afhører Emmit Stussy den 16. marts 2011.
Jeg er nysgerrig omkring en sag. De bor en times kørsel herfra.
Tre politistationer ligger nærmere. Hvorfor kørte De helt herned?
De gav mig Deres kort.
Udmærket.
Jeg har mange spørgsmål, men De bør måske lægge ud.
Jeg vil have én ting på det rene.
Dukker nogen op og hævder at være min advokat, så luk dem ikke ind.
- Hvem? - Hvem som helst.
Jeg er her på egen hånd og vil ikke have kontakt med omverdenen.
Stol ikke på nogen, der kommer. De dukker måske ikke op.
- Han havde jo ret. - Hvem?
Ray. Jeg narrede ham.
Altså, jeg narrede ham måske ikke direkte.
En løgn er ikke en løgn, hvis man tror på den. Er De enig?
Det er ikke min fortælling.
Det mener jeg.
Eller det gjorde jeg vel førhen. Jeg ved ikke, hvad jeg mener længere.
Han spillede tennis.
Ray?
Vores far. I sin klub. I alt vejr, hver lørdag.
Alle fædre, der har gået med sokker i 30 år, får noget hår slidt væk.
Så han var skaldet fra skinnebenene og ned.
Jeg stod i indkørslen og kastede bold mod huset. En tennisbold.
Det måtte jeg ikke, men han var jo ude.
Ray var et eller andet sted. Nok i køkkenet. Han spiste altid.
Han var kvabset.
Og så kom far hjem.
Han havde en gammel diesel-Mercedes. Man kunne høre den på afstand.
Så jeg skjulte bolden, og han parkerede.
Han steg ud, og et øjeblik efter falder han om.
Det ene øjeblik vinkede han, og så pludselig faldt han -
- som om lyset blev slukket.
- Jeg dræbte ham. - Deres far?
Ray.
Først narrede jeg ham, og så dræbte jeg ham.
Som om tiden stod stille. Den ene ting efter den anden.
Som om en tennisbold, der ryger frem og tilbage.
- Hvor dræbte De ham? - I hans lortelejlighed.
Han havde et indrammet puslespil på væggen som en seksårig.
Han var så stolt, at han måtte hænge det op.
Det var juleaften.
Er der mon et særligt helvede for folk -
- der dræber deres nære i julen?
Jeg ville have frimærkerne.
Min far gav mig en bil, men jeg foretrak dem.
Hvilken 17-årig foretrækker frimærker frem for en kirsebærrød Corvette?
Ray var en kvabset knægt. Han var 15 år og havde aldrig rørt en pige.
Jeg nævnte det henkastet.
At bilen nærmest var en magnet. Som katteurt for missekatte.
Hvis han dukkede op i skolen i den, ville det helt sikkert give pote.
Og nu tryglede han mig: "Emmit, jeg beder dig."
"Tag frimærkerne og giv mig bilen," som om det var hans idé.
Hvad er det, man siger? Djævelens største bedrift -
- er at overbevise verden om, at han ikke eksisterer.
- Hvordan ..? - Jeg skar halsen over. Et blodbad.
En forblødning, kaldes det. Men hvordan gik det præcis for sig?
Der var ét frimærke tilbage.
Jeg solgte resten for startkapital, men jeg beholdt det ene.
Jeg hængte det op på væggen, som om det var min første dollar.
Men tænk på, hvordan min bror opfattede det.
Som en torn i øjet, hver gang han...
For jeg vandt, ikke?
Jeg vandt.
Og han tilbragte sine dage på at lade skiderikker pisse på sine sko.
Så jeg tog hjem til ham og sagde, at det måtte få en ende.
"Lad os lægge denne fejde bag os." Og så gav jeg ham rammen.
Men han var vred. Vi skubbede til hinanden, og rammen gik i stykker.
Og et stykke glas satte sig i hans hals.
- Stak du ham med det? - Nej. Det var ikke min mening.
Det var bare en virkelig usandsynlig hændelse.
Jeg siger ikke, at det ikke var mord.
De sidste 30 år har jeg taget livet af ham.
Men den aften faldt han om.
- Jeg tror ikke, at et slår til. - Jeg har et andet tæt på stationen.
Det afgørende er, at han underskriver dokumenterne -
- og at han kommer ud, før han siger for meget.
- Jeg kan overvåge politiradioen. - Nej. Vi kører. Trin fire.
Ingen fejltrin.
For fanden da!
BREVVÆGT
Hallo.
Jeg håber, at du har checkhæftet ved hånden.
- Hvem er det? - Dig først.
Frue, det er dovent at bestjæle nogen uden at kende deres navn.
Ja, sådan er jeg. Doven.
Swango. Vores vaneforbryder.
Bingo, mr. Caymanøerne XXJJ-19462-SK.
Eller skulle jeg sige Schweiz ZZ-91482-S?
Nej. Kontonumre er værdiløse uden deres kodeord.
Uden svarene på de seks sikkerhedsspørgsmål.
Var det seks? Tak. Jeg troede, at det var fem.
- Hvad vil du have? - Dit navn til at starte med.
V.M. Varga.
Hvad står V.M. for?
- Hvor meget og hvor? - Det passer ikke med bogstaverne.
Hvis du skal være morsom, vil jeg tage mig en lur.
To millioner. Hotel Clarions forhal klokken 16.00.
Duk alene op.
Fin trøje.
Det er en cardigan.
- Lopez. - Ja.
- Hallo? - Ja. Kan du høre mig?
- Hallo? - Det er mig, Gloria.
- Hej, tøs. Jeg tænkte netop på dig. - Lad mig lige spørge om noget.
Det er sært. Jeg er på en ny sag her til morgen.
Et mord. Du gætter aldrig offerets navn.
Da du talte med fru Goldfarb på restauranten -
- gav hun et alibi for Emmit.
Jeg talte med hende i 20 minutter. En rar kvinde, meget kultiveret.
Hun sagde, at de ankom omkring klokken 18.15, måske endda 17.55.
Hende, mr. Feltz og mr. Stussy. Men hør lige engang.
- Sagen er, at han lige har tilstået. - Hvem?
Emmit meldte sig og fortalte alt. Han beskrev endda mordvåbnet.
Så hvorfor mon denne kvinde gav ham et alibi, når han tilstod?
Det er mystisk. Måske burde du tale med hende.
Det lyder som en god idé. Vent, du sagde noget om et nyt mord?
Ja. Fyren fik halsen skåret over. De fandt et stykke glas på gulvet.
Han var en tandlæge, der boede på en pæn gade.
Og han hed... Marvin Stussy.
Godt så.
- Hejsa. - Hej. Jeg har taget burgere med.
Hvor er du sød. Gav Ron dig et lift?
Nej, jeg tog bussen.
- Hvordan går det? - Udmærket.
Jeg tror, at jeg kan få lukket sagen.
Vi kunne køre op til søen i weekenden og sejle i kano, som da du var barn.
- Mor. - Det ville være sjovt.
Jeg vil hellere i storcenteret. Med mine venner.
Jeg tænkte, at vi kunne gøre det sammen.
- Fint. - Nej, hvis du vil i storcenteret.
- Søen lyder... - Og jeg ved, at du ikke er lille.
Du er næsten helt voksen.
Telefon, chef. Jeg mener politiassistent.
- Hej, Nathan. - Hej, Donny.
Burgle.
Hej. Tak, fordi De ringede tilbage.
Det ville være skønt. Det ville være en stor hjælp.
Alle tiders. Så ses vi.
Fornøden omhu. Jeg tjekker lige Emmits alibi.
For pokker. Jeg tror, at jeg endelig kan lukke sagen.
Hvad er situationen?
Offeret er en hvid mand sidst i 50'erne.
Konen fandt ham i køkkenet.
Kors.
- Aftryk? - Ja, vi fandt et på køleskabet.
Tåben fik lim på sin finger og tørrede det af på døren.
- Hvad sagde du, at fyren hed? - George.
Hans efternavn, fladpande.
Stussy. George Stussy.
- Donny. - Ja, chef?
Kom her, så jeg ikke skal råbe.
Åh gud.
Han har vist skidt i bukserne.
Spørg St. Cloud, om de fandt aftryk på deres gerningssted.
- Det var et stikkeri. - Det ved jeg.
- Knust glas, ikke? - Jo.
Fyren her blev kvalt, ligesom Burgles far.
Jeg tror, at han skifter drabsmetode for at forvirre os.
- Hvem? - Morderen.
Morder i ental?
Fyren må virkelig hade folk ved navn Stussy.
Chef. En nabo sagde, at hun så en rødbrun Cadillac køre bort -
- lige inden konen kom hjem.
- Fik hun nummerpladen? - Det kan du tro.
Det var på tide.
MEEKER SHERIFKONTOR
Mrs. Goldfarb, tak fordi De kom.
Jeg udtrykte mig klart sidste gang. Og minder har det med at svinde.
Det skal nok gå. Lad os tale inde på mit kontor.
Som sagt tjekker jeg lige nogle ting. Sagen har udviklet sig lidt.
- Og det drejer sig om mord? - Ja, frue.
Mr. Stussys bror, Raymond, blev dræbt i sit hjem.
Skrækkeligt.
Må jeg spørge, hvorfor De spiste middag med mr. Feltz og mr. Stussy?
En af vores fælles venner introducerede os.
- Hvad hed han? - Buck Olander.
- Han er bankmand. - Så det var en forretningsmiddag.
Jeg er ny her i byen, og Buck ville gerne introducere mig for nogle folk.
- Hvor flyttede De fra? - Er det væsentligt?
St. Louis.
Og kender De til mr. Feltz' efterfølgende tilstand? Hans sygdom?
Jeg har hørt om det. Sikken skam. En ulykke kommer sjældent alene.
Men det hænder.
Det er en talemåde. "En ulykke kommer sjældent alene."
Som "en krone sparet er en krone tjent."
De sagde, at mr. Feltz og mr. Stussy ankom hver for sig.
- Det stemmer vist. - Hvem ankom først?
Mr. Feltz.
Og hvor længe efter ..?
Hvor længe efter ..?
Undskyld mig et øjeblik.
- Hvad foregår der? - Menneskejagten er ovre.
Den stod på i en halv time. Det er spændende.
Du havde ret, hvad angår sagen. Den er speciel.
Jeg lader den nye chef forklare.
Har du fortalt hende det, Donny?
- Jeg løste dem. - Løste hvad?
Dine mord. Den gamle mand i Eden Valley og den døde tilsynsværge.
Glem det. Jeg har parkeringskongen i forvaring. Han tilstod.
- Dem begge? - Nej, det...
Der er beviser for, at Maurice LeFay dræbte Ennis.
Emmit har stort set bekræftet, at mordet på Ray var gengæld.
Men vi har haft to nye mord her i St. Cloud.
Begge ofre hed Stussy. Begge forbrydelser er magen til dine.
Glas i halsen og forblødt. Et lig med næse og mund limet sammen.
Og hvad er din teori? En seriemorder med to metoder?
- Flot, chef. - Skulle det give mening?
Hør. Da vi anholdt skiderikken -
- havde han post i bagagerummet fra din stedfars hjem.
Ja, det stemmer. Og et indrammet billede -
- af Ray og hans forbryderiske kæreste fra deres hjem.
Bagagerummet indeholdt også glas, blod og superlim. Det er facts.
Vent. Jeg har andre facts. LeFays fingeraftryk...
Fyren tilstod på køreturen herover. Alle fire mord.
Han tudbrølede som et småbarn. Du skulle have set det.
Hvem pokker er denne fyr, der bare lige er dukket op?
Donald Wood. Han har afsonet 22 år for at dræbe en fyr med et dækjern.
Han har været ude i et halvt år og er hjemløs.
Og det bliver bedre. Han sagde, at hans stedfar hed Stussy.
Han pillede ved ham i skabet, når lyset blev slukket.
- Chef. - Nej.
Du sagde det selv. Parkeringskongen har et alibi med to vidner.
Det drejer sig om psykologi.
Han føler skyld over at have skændtes alle de år med sin taberbror.
Skyldfølelsen bliver for stor, og han melder sig.
Du tror på det, fordi du er ude efter ham, og fordi du gerne vil tro det.
Okay?
Sæt ham fri, politiassistent. Vi har fundet den skyldige.
Det var en ordre.
Godt gået.
Vil det tage lang tid? Jeg har et ærinde om en time.
Nej, De kan gå.
Faktisk vil jeg gerne vide, hvor meget senere mr. Stussy ankom?
- Måske fem minutter. - Tidligere sagde De en halv time.
Så var det nok korrekt. Hukommelsen kan spille en et puds.
Det er en anden talemåde.
Dækker De for ham?
Jeg vil gå.
Har De flere spørgsmål, så tal med min advokat.
Det er på plads. De lader ham gå.
Doyle kører dig hen til mødet med Swango.
Jeg går videre til trin fem.
Du var fantastisk i "En sælgers død".
Lårklaskende.
Jeg vil have lidt te. Vil du have noget te?
Nej tak. Ved du, hvorfor jeg valgte dette sted?
Blev du født her?
Vær ikke led. Er jeg måske led?
Vi kunne have brugt en rigtig granat.
Du har ret. Jeg beklager.
Det var lokalturneringen. Ray og jeg kom på tredjepladsen.
Derfor er vi her.
Det var et bridgemesterskab.
Hvor ejendommeligt.
Jeg har aldrig forstået den afskyelige forkærlighed for spil.
Bridge er ikke et spil.
Der er 58 oktillioner mulige hænder.
Så er der den menneskelige faktor. Symbiosen med ens partner.
Ens modstanderes bedrag og ubevidste tegn, strategi.
- Det var min styrke. - Ja, det kan jeg se.
Er du sikker på, at jeg ikke kan friste dig?
Det er min mors opskrift.
Har du dem?
Ja, det har jeg, men...
...jeg vil gerne tilbyde dig noget andet i stedet.
Et job.
- Og hvad er det, du laver? - Jeg arbejder for firmaet Narwhal.
Nej, det gør du ikke.
Du siger, at du arbejder for dem, fordi folk overser mellemledere.
Men jeg kan genkende en chef, når jeg ser en.
Udmærket. Du har lige tilføjet et ciffer til din hyre.
Pyt. Jeg har allerede et job. Jeg afpresser dig.
Godt. Sig mig en sag.
Hvordan tror en strateg som dig, at det her vil udspille sig?
Der er 60 % chance for, at kufferten rummer dit beskidte undertøj.
Og eftersom jeg ikke kan se din hjælper, iagttager han os nok.
Måske endda med et gevær.
Fortsæt.
Og hvis jeg medbragte oversigterne og harddiskene -
- ville du give ham et signal.
Og så ville han skyde.
Og har du medbragt dem?
Problemet er, at det her er et offentligt sted med mange vidner.
Og du er en type, som man bemærker.
Er jeg?
Se dig omkring.
Godt spillet.
Jeg gætter på, at lokalmesterskabet var for amatører.
Semiprofessionel.
Men du var kæphøj.
Du glemte at tælle alle brikkerne på brættet.
De kort, som jeg ikke har vist.
Så nu er der kun os to. Og jeg vil have mine penge.
Du har lige tilføjet endnu to cifre til din hyre.
- De er i dokumentmappen. - Hvor er mine sager?
Rolig, Willy Loman. Jeg føler, at jeg må straffe dig for at være ulydig.
Så måske giver jeg en af harddiskene til politiet.
- Du kan ikke vinde, indser du vel. - Jeg troede, at du hadede spil.
Jeg tilbyder dig en formue, og du beder om småpenge. Hvorfor?
Fordi jeg vil såre dig og ikke være din skødehund.
Jeg vil se dig i øjnene og flå noget ud, som du elsker.
Jeg dræbte ham ikke.
Du ved vel, at det var Emmit.
Det var ikke Emmit, der ville dræbe mig på stationen.
Det var ikke Emmit, som væltede bussen.
Ved du hvad.
Jeg havde ingen holdning til dig før, men nu kan jeg faktisk ikke lide dig.
Godt.
Du får en dag til at skaffe pengene.
Vil du have mig til at blive?
Skal jeg sætte mig?
Jeg blev gift lige efter gymnasiet -
- med en fyr, som jeg havde kendt siden femte klasse.
Et sommerbryllup. De fleste gæster var myg.
Vi fik en dreng, som nu er teenager.
I fjor ringede min mand og fortalte, at han havde en fyr ved navn Dale.
Han sagde, at de flyttede sammen.
Han undskyldte og sagde, at han elskede mig, men ikke på den måde.
Men hvad findes der ellers?
Man tror, at man kender verden, men så er den noget ganske andet.
- De kan frit gå. - Hvad?
Nej, jeg fortalte Dem, hvad der skete, og hvad jeg gjorde.
Jeg vil ikke have særbehandling, fordi jeg er rig.
De er ikke med. Der dukkede nogen op, men ikke som De ventede.
Hvad taler De om?
Siden De tilstod, er to andre mænd ved navn Stussy blevet myrdet.
Den første kopierede den tilgang, som blev brugt mod min stedfar.
Det andet mord skulle gengive Deres brors halssår.
Gerningsmændene plantede beviser, så det skulle se ud -
- som om det blev begået af en seriemorder, der hader Stussy-navnet.
Siger De, at folk er blevet dræbt, fordi de havde mit navn?
Ja.
Men bedst af alt så gav de os en mistænkt, og han tilstod.
- Han ..? - Han tilstod alle fire mord.
En sørgelig taber, der ikke kunne klare sig i den moderne verden.
Hvad mon de betalte ham? Det må have været en formue.
Men det virkede.
Den tilståelse og de beviser, som jeg nævnte, betyder -
- at han ryger ind på livstid, og at De kan tage hjem.
Hvem er han?
- Hvem? - Dukkeføreren.
Fyren, jeg mødte på Deres kontor, der hævdede at sælge kvindesko.
Han står vel bag.
Jeg...
Jeg beklager.
Problemet er ikke, at der findes ondskab i verden.
Problemet er, at der er godhed til.
For ellers ville alle jo være ligeglade.
- Forstærkningerne er fremme. - Whisky eller øl?
Altså, jeg bør ikke drikke, når jeg har ægløsning.
Men jeg kan altså ikke se på hans sjover i ædru tilstand igen.
- Så en Moscow Mule. Stærk. - I går stadig til den, hva'?
Vi er lige så romantiske som to skovhuggere, der fælder træer.
Gudskelov for glidecreme. Så jeg blev glad for dit opkald.
Skål for at møde op og slå igen.
Men det er ovre. Heltene tabte.
Indtil videre. Men Jesus vinder til sidst.
Skål for det.
Inden du kom, grublede jeg lidt.
Ennis, min stedfar, skrev bøger om rummet.
Og jeg læste en af dem.
"Planeten Wyh".
Den handlede om en androide, kan man vel kalde den, som...
Hans herre døde, og han strejfede om i universet alene i to millioner år.
Kors.
Og han kunne ikke sige andet end: "Jeg kan hjælpe."
Men det kunne han ikke. Han hjalp i hvert fald aldrig.
Men han sagde det hele tiden: "Jeg kan hjælpe."
Og han fejlede konstant.
Hvis jeg skulle sige det, er det sådan, jeg oftest har det.
Resten af tiden føler jeg mig ærlig talt...
...usynlig. Nej, det er ikke korrekt.
Uvirkelig. Giver det mening?
Nej, frue.
Automatiske døre åbner sig aldrig for mig.
Og sæbedispensernes sensorer registrerer mig aldrig.
Og når jeg ringer, kan ingen nogensinde høre mig.
Så jeg har denne teori for mig selv...
...at jeg faktisk ikke findes.
Godt.
- Jeg kunne give dig en hel tale. - Lad endelig være med det.
Du har brug for en sag. Rejs dig.
- Hvorfor? - Jeg vil vise dig noget.
Hvad?
Okay?
Gå ud og gør dig lidt i stand. Vi skal drikke igennem -
- og folk må ikke tro, at jeg har tvunget dig.
Tak.
Vi er knyttet gennem vores uniform. Og jeg kan lide dig.
Jeg kan også lide dig.
Skønt.
STUSSYS PARKERING A/S KONTIOVERSIGT
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com