Detta är en sann historia.
Följande händelser ägde rum i Minnesota 2019.
Namnen har ändrats på begäran av de överlevande.
Av respekt för de döda återges resten exakt som det hände.
Och nu, eftersom ni alla har varit så snälla, ännu en duett.
Hallå! Nej!
Följ efter henne!
Herregud, Nadine.
Skäms på dig, Gator!
-Det finns småbarn i huset. -Jag såg henne. Hon är typ nio år.
-Parkera arslet i bilen, så åker vi. -Jag kommer inte tillbaka.
Vi vet båda två att du ska tillbaka, vare sig du vill eller inte.
Hon är i källaren. Hämta maken.
Är han...
Fokusera nu. Bonuspoäng för barnet.
Var är du, mamsen?
Det är dags att åka hem.
Din man... Wayne, eller hur?
Han är en trevlig kille. Lite mesig, kanske.
Stämmer det? Är han mesig?
Om du inte kommer ut får vi snart reda på det.
Torka bort det där dumma flinet.
Nadine.
Jag hittar honom fan inte.
Fan!
-Mamma! -Inte nu!
Gator!
Dot?
Stanna här, okej?
Kom hit! Jag ska döda dig!
-Älskling? -Det är okej.
-Nadine? -De är här uppe!
-Älskling, håll fast honom. -Här uppe!
Jag har dem här uppe! Vänta!
Vad ska du göra med...? Vänta!
-Heja, mamma! -Nu kommer jag, Nadine.
Snabbt. Ner i tvättnedkastet.
Nadine?
-Vem är Nadine? -Wayne.
-Jag fattar ingenting. -Kasta ner Scotty i nedkastet.
Nadine!
Jisses.
-Vi klättrar ner från sovrummet. Spaljén. -Nej!
Nadine!
-Nadine! -Nej, älskling!
Pappa?
Kolla andningen.
Nadine.
Mamma!
Okej... Hjälp mig att få upp honom!
Scotty, fokusera på det här nu. Vi måste sätta honom upp. Okej?
Jösses!
Okej.
Klättra ut. Det är ingen fara.
-Går det bra? -Ja.
Okej, herrn...
Ut med dig.
Mamma?
Spaljén. Okej, kom igen!
Du är jätteduktig.
Var försiktig.
Wayne, älskling?
Wayne? Jag vill att du vaknar nu.
Nadine?
-Nadine? -Förlåt, älskling.
Okej. Jag kommer.
Ta med liket. Vi är klara här.
Jaha, gamle vän.
Vi står vid ett vägskäl, utan tvekan, och vi vet vem som väntar där.
Midnattsmannen.
Med sin ormtunga.
Jag träffade honom en gång.
Gamle Baylor Maze skar sina barn i småbitar
och hängde sin fru med ett gardinomtag. Jag var först genom dörren.
Gamle Baylor satt där i sin fåtölj och tog det lugnt.
Och bakom honom... Jag svär, och du vet det, för du var också där.
Där stod Belsebub själv,
på huk, viskande i den där stackars mannens öra.
Du skyddade mig då, gamle vän.
Var med oss igen under denna svåra tid.
Amen.
Pappa?
-Mamma? -Ja?
-Var de demoner? -Nej, älskling.
Det finns inga demoner. De var bara människor.
Men varför var de så elaka och otäcka?
Lyssna på mig, okej? Vi får inte prata om de där männen.
Om vi pratar om dem kommer de tillbaka.
De hör oss prata om dem och kommer tillbaka.
Du vill väl inte att de ska komma tillbaka?
Så vi måste...
Om folk frågar måste vi säga att det var ledningarna.
Pappa rörde några ledningar, och det var så...
Och rivsåren i hans ansikte, det var...
Han ramlade in i buskarna.
Vi jagade honom med zombiedödaren, för han var ju en zombie.
Och så ramlade han in i buskarna.
Det stämmer. Bra.
Han ramlade in i buskarna.
Han ramlade in i buskarna,
och när vi kom hem rörde han en ledning
när han skulle koppla in några lampor.
En olycka. Det var det som startade branden.
För dåliga saker händer inte goda människor.
De onda håller sig i mörkret, medan vi får vara i ljuset.
Men ibland sker det olyckor.
Och alla vet hur klumpig din pappa är.
Snubblar alltid över sig själv.
Och vi vet att om man följer reglerna
och bara tänker goda tankar,
så blir himmelriket vår belöning.
Jag förstorade bilden. Du ska få se det nu.
-Ser du? -Ja, det är hon.
Och här kommer jag.
Aj.
Och sen slocknar lyset.
-Inget om förövaren. -Nej, tyvärr.
Men man säger ju att spöken inte fastnar på bild.
Ett spöke?
Nåt utöver det vanliga.
Jag fattar ännu mindre nu. Du blir kidnappad,
men lyckas komma undan, blir beskjuten,
hjälper av en polis, räddar liv...
Varför i helskotta låtsas man att det inte hände?
Många erfarna soldater hade inte klarat det där.
-Stor brand vid Lyons hus. -Va?
Ja. Brandkåren är där och utreder orsaken.
Men Wayne är på akuten, så du kanske... Ja.
Vänta på mig.
-Olmstead. -Mrs Olmstead.
Det här är Dale Pickney från inkasso.
Ja... Det passar inte så bra nu.
Det här går fort.
Det börjar som en klåda.
Ni vill väl ordna upp det här, mrs Olmstead?
Jag vill ha ett par nya skor, eller så ger familjebilen äntligen upp.
Jag ser en obetald vårdräkning på 2 671,43 dollar.
Ja, det var...
Lars, min man, slet av huden på ringfingret i ett fall förra året.
Och plötsligt är du skuldsatt.
Den skulden ligger bara och förräntar sig
Stressen sliter på kroppen.
Som det där gamla skämtet om bödeln, "hoppas han repar sig".
Skuldsatta människor känner sig maktlösa. De är maktlösa.
Vi på Redemption Services vill ge dem makten åter.
Är det inte ni som ringer vid frukosten och middagen?
Ja, vi ringer, men inte som du säger.
De som ringer är skuldsaneringsspecialister.
De erbjuder lösningar, betalningsplaner, tidtabeller, skuldkonsolidering...
Tanken är att ge människor värdigheten tillbaka.
Ni gjorde rekordstor vinst förra året,
genom att köpa skulder som kreditkortsföretagen inte kunde driva in.
Och du säger att ni förvandlade dessa hopplösa fall
till 1,6 miljarder dollar med tidtabeller och empati?
-Mrs Lyon... -Jag ville inte bli störd.
Ja, men...
Er sons hus brinner.
Naturligtvis.
Du måste förstå en sak om amerikaner.
De vill inte ha allmosor.
De vill ha en möjlighet att lösa det själva.
Och det ger vi dem.
Vad sägs om att vi fortsätter i morgon?
Var är han? Var är min son?
Lorraine, de undersöker honom just nu.
Nån sorts elchock, säger de. Dåliga ledningar, antar jag. Ena stunden...
-Jag vill prata med avdelningschefen. -Vilken avdelning?
Ring Larry. Han sitter i sjukhusstyrelsen. Jag vill ha Saudi-paketet.
-Privat svit, specialister. -Det är inte...
Jag säger bara att han vilar nu, och sen är han
så gott som ny.
Du tar knäcken på mig.
Jag skulle träffa reportern från Forbes för 20 minuter sen.
I går dök polisen upp angående din senaste röra,
och nu bränner du ner huset.
Jag brände inte ner det. Som jag sa, feldragna ledningar.
-Vi tar in på hotell. -Ska mitt barnbarn bo på ett hotell?
Jag är inte...
-Det här hände precis, så... -Ursäkta mig.
-Vi väntar på service. -Det här är inget hotell.
Checka in i receptionen som alla andra.
Hon får sparken. Ta hennes namn.
-Mrs Lyon? -Ja.
Nej, vi vill prata med er svärdotter.
Jag visste det. Ni griper henne.
-Gör nåt. De griper henne. -Nej...
Det här är Witt Farr, delstatspolis i North Dakota.
Vi vill prata med mrs Lyon i enrum.
Jag kan inte lämna min makes sida.
Tekniskt sett är ni inte vid hans sida just nu, så...
-Hej. -Jag har min dotter med mig.
Jag är hennes mormor, jag passar henne. Nån måste ju göra det.
Hennes hus brann ju ner igår kväll.
Jag hörde talas om det. Brandkåren är där och släcker det sista.
-Feldragna ledningar. -De gör säkert en grundlig utredning.
Min klient bokar gärna in ett möte,
men det här är uppenbarligen inte rätt tillfälle.
Jag kan tyvärr inte hålla med, mr...
Graves. Jurist. Jag representerar familjen.
Mr Graves, vi har död delstatspolis,
och den beväpnade förövaren är på fri fot.
Så ärendet är i högsta grad brådskande.
Och mrs Lyon, trevligt att träffas igen.
Det stämmer inte.
Tja... Till att börja med känner jag igen er.
Och vi hämtade övervakningsbilderna från Gas N' Go, så...
det är uppenbart att ni var där.
Och det är... Så ser verkligheten ut, helt enkelt.
Ni får ursäkta, men vi har vår egen verklighet.
Ni kan inte... Det funkar inte så.
-Mamma? -Hej, älskling. Jag är här.
Alla är här. Farmor också.
-Hej, farmor. Vårt hus brann ner. -Nej...
-Och vems fel är det? -Jack Skellingtons.
-Vem? -Det är från en film.
Vad sägs om att du går och köper nåt att äta i varuautomaten?
-Okej? -Snickers?
-Till frukost? Är vi socialfall, eller? -Det går bra.
Snickers går bra.
Danish.
Varsågod.
Mrs Lyon. Dorothy.
Berätta nu. Vilka var de där männen, och vad ville de dig?
Jag har inte...
Snälla. Jag behöver vara med Wayne just nu.
-Mrs Lyon? -Ja.
Åh, jag menade... Er make är vaken.
-Passar du Scotty? -Du behöver inte säga åt mig.
Hon är mitt barnbarn. Det är nog du som behöver passas.
-Jag har väntat i fyra jävla timmar! -Sir.
De skär bort två meter av mina tarmar imorgon.
Cancer. Men inte om ni inte...
Det står ju i pappren. Hon måste göra lavemanget.
Var är hon? Jag ligger ju där med röven i vädret.
Jag har väntat i fyra jävla timmar!
Hej, älskling.
Är du...
Hur är det med dig?
Hej.
Är allt...
Vad sa doktorn?
-Nadine. -Nej. Det...
Jag heter Dorothy.
Dot. Minns du?
Din fru.
Min fru.
Gav de dig nåt? Morfin eller nåt?
Ge mig den där jävla saken. Jag gör det själv.
Eller en flaska laxermedel. Jag måste få ut den här cancern.
-Arg. -Ja.
Vissa människor kan inte vänta på sin tur.
Har du...
Jag undrar...
vad du minns av det som hände.
-Stege. -Nej.
Nej.
Du rörde nog vid en ledning.
Fick nån sorts stöt.
Sånt kan spela hjärnan ett spratt.
Få för sig att man gjorde saker som man inte gjorde.
Fråga Scotty. Hon kan berätta allt.
Vi var ute på Halloween, sen kom vi in
och du skulle koppla in några lampor, och...
-Min fru. -Ja.
Älskling...
Jag beklagar verkligen.
Det här var inte meningen.
Vårt hus brann.
Jag ska fixa det.
Det lovar jag.
Och huset.
Eller så bygger vi ett nytt hus.
Sen lever vi precis som de säger i sagorna.
Min fru.
Flytta på dig.
Har du sett hans annonser? "En hård man för hårda tider."
Samtidigt vägrar han att upprätthålla grundläggande lagar.
Kan man kalla honom sheriff om han struntar i det?
Han kanske förlorar valet, och allt försvinner.
Ska vi gripa honom då? När han är civil igen?
Nej, jag säger bara att det blir skönt att bli av med honom.
Mer som en dysfunktionell familj
än en federal brottsbekämpande myndighet.
Låtsas att pappa inte tafsade på oss när vi var barn?
-Va? -Vapen saknas, sir.
Taktisk utrustning. Han köpte in och gav bort till sina vänner i milisen, tror vi.
-Odin Little. -Tror ni.
Vår informatör försvann.
Många människor försvinner runt honom, inklusive två av hans fruar.
En av hans vicesheriffer begravdes i går. Bilolycka sa man,
men han begravdes efter knappt 12 timmar, så...
-Säg inte att ni vill gräva upp honom. -Nej, vi vill öka trycket.
Skicka ett meddelande. "Respektera lagen, annars..."
1958 gick kineserna i krig krig mot sparven.
-Sir? -Mao gav ordern.
Fåglarna åt upp folkets frön och utsäde.
Folk började banka på kastruller och stekpannor
för att göra fåglarna galna. De dog av utmattning.
Två miljarder sparvar utrotade, hyllad vare vår stora ledare.
Men vet ni vad som händer när man utrotar fåglarna?
Ingen äter insekter och gräshoppor.
Så istället för att lösa ett svältproblem
skapade man ett ännu större problem.
Hört talas om den stora hungersnöden? 50 miljoner kineser svalt ihjäl.
-Sir... -Ett steg framåt.
Jag ber er inte spela fyrdimensionellt schack.
Men tänk ett steg framåt.
Om vi går i krig mot den mäktigaste sheriffen i North Dakota,
vars fäder och farfäder var sheriffer,
och som är kopplad till den mäktigaste milisen i övre Mellanvästern,
vad tror ni händer härnäst?
Tills ni kan besvara den frågan
vill jag att ni betraktar Roy Tillman som ett hobbyprojekt.
Nåt ni gör på fritiden, när ni inte straffar riktiga brottslingar.
Du står på hans sida.
Vi är klara här.
Tack för att ni tog er tid, sir.
Ett hobbyprojekt? Är han på riktigt?
-De hittade henne. -Vi är skyddsvallen.
Det står i konstitutionen. Han borde läsa den.
Vi snackar om rättssystemet. Ett system av rättvisa.
Inte bara en man på en häst.
-Tony. -Vadå?
De hittade henne. Nadine. Den andra hustrun.
Hennes fingeravtryck dök upp.
Hon bor i Minnesota under ett annat namn. Dorothy Lyon.
-Det måste vara ödet. -Hobbyprojekt, så fan heller.
När Munch var en pojke...
var frihet en potatis.
Det betydde att du inte blev dödad idag.
Frihet från hunger, från det rostiga bladet.
Men för att befria sig själv
åt mannen först, så att andra inte kunde göra det.
Han dödade innan han blev dödad.
Han begärde inget mer,
för bara kungar...
var fria att hysa begär.
Men nu, vart man än tittar,
ser man kungar.
Allt de begär kallar de sitt,
och om de inte kan få det säger de att de inte är fria.
De låtsas till och med att deras frihet borde vara gratis.
Att den inte kostar nåt, men kostnaden är alltid...
död.
Liv för liv.
Jag...
eller du.
Snälla...
Jag förstår inte.
Varför är du här?
Vad vill du ha?
Pannkakor.
Vad hände?
Monstret kom och lämnade en varning i barnens rum.
-Munch? -Jag vet inte vad han heter.
En riktig vilde. Skräcken från Svarta lagunen.
Var är Roy?
Inga konster den här gången.
Så ni köpte lite mat.
Joshua.
Vad är det?
"Efter herrens tjänare Moses död sade herren till Josua,
Nuns son, Moses tjänare:
'Mose, min tjänare, är död,
så stå nu upp och gå över Jordan,
du med allt detta folk, in i det land
som jag vill giva åt Israels barn.'"
Joshua.
Vad fan snackar du om?
Tar du hand om din man, som jag bad dig? Får du honom att känna sig respekterad?
Ingen bad dig komma hit.
12 israeliska spioner skickades ut för att utforska Kanaans land.
Joshua var en av de goda.
Är du en av de goda, Joshua?
Jag försökte.
Min gammelfarfar hette Roy. Indiandödare.
Han stred i slagen vid Big Mound och Dead Buffalo Lake.
Förlorade ett öra i slaget om Badlands.
Den enda amerikanen som tilldelats fyra tapperhetsmedaljer.
Han var en av de goda.
Jag försöker vara det.
Du... Inte så värst, va?
Du är vad vi kallar ett slöseri med hud.
Defekt.
Äter vår mat, andas vår luft, slösar med värdefulla resurser.
Ja, fortsätt prata och se vad som händer.
Nu tror din betahane att skjutvapnet gör honom till en alfahane,
men det är som att sätta läppstift på en gris.
-Du vet visst inte när du ska sluta. -Älskling, gör det inte.
En man hotade mina barn igår kväll.
Kom till mitt hus, krigsmålad som en apache.
Det kanske inte var en man. Nån sorts ande.
Min poäng är att det här...
Du...
Som ett pappersflygplan i regnet.
Skit samma.
Satan!
Är du okej?
Kan jag få ett glas vatten?
Lenore?
Pappa? Vad håller vi på med?
Fick du tag på henne?
Glöm det, jag ser det på dig. Gav hon dig en omgång?
Lenore.
Pappa, den där Nadine... Jag vet inte.
Det är som han sa. Hon är som en tiger.
-Maken skadades. Huset började brinna. -Inte nu.
-Vi fick Munch. -Jaså?
Han sitter i soffan. Killen från bensinstationen. Polismördaren.
Vi fick ett tips. Det var Lenore här som ringde. Eller hur, Lenore?
Maken skröt om att han dödat en delstatspolis och sårat en annan.
Det blev skottlossning. Du var min förstärkning.
Det jag menar är att fallet är löst.
Delstatspolisen kan lägga ner sin utredning,
och vi kan lösa våra meningsskiljaktigheter privat.
Allt jag behöver veta från dig är att du inser att det här gagnar dig.
Inga fler blåtiror eller brutna ben.
Pengar i fickan varje månad,
för Roy Tillman glömmer aldrig en vän.
Och visst är vi vänner, raring?
-Ja, Roy. -Duktig flicka.
Jag tror att jag tar en ridtur, rensar skallen lite.
Okej, kompis, då går vi. Kom igen.
Kom igen, gumman.
Undertexter: Mattias R. Andersson plint.com