Forrige gang i Eventyrland...
Dette vannet var ikke ment for dere.
Gi vannet tilbake,
eller betal prisen.
Sånn ja, Maman.
Sånn ja.
Unnskyld, Maman. Tilgi meg.
For å bekjempe Jafar, gir vi
-tilbake vannet til Ønskebrønnen. -...til Ønskebrønnen.
Hvis min mor er der inne, er vannet med henne.
Hva om jeg fortalte deg at man fortsatt kan redde Anastasia?
Cyrus sier at du er veldig viktig for Jafar,
og hvis jeg frigjør deg, hjelper du oss.
Sønnen din dør, Amara.
Og den eneste måten å redde ham på
er å fullføre magien min
og endre magiens lover.
Vi gjorde det.
Cyrus.
Vær så snill, kan du hjelpe ham?
-Sønnen min. -Selvfølgelig kan hun det.
Amara og jeg er nå de mektigste magikerne i hele verden.
Det er bare ett problem.
Jeg har aldri vært flink til å dele.
Jafar, stopp!
Vi har opplevd nok død allerede.
Måten man viser ekte makt på...
er ved å vise nåde.
Som den nåden du viste til gutten
som ville føle på sin fars kjærlighet?
Kjærlighet var aldri noe jeg kunne gi til deg, Jafar.
Du måtte fortjene det.
Tror jeg er lei av denne krangelen, far.
Men heldigvis må jeg aldri krangle med deg igjen.
Magiens lover styrer meg ikke lenger.
-Jeg kan få alt jeg vil ha. -Og hva er det?
Det samme jeg har ønsket meg siden jeg var ti år gammel.
Har du ikke lært deg noe? Jeg kommer aldri til...
Jafar.
Min sønn.
Jeg er så stolt av deg.
Du er alt en far kunne ha ønsket seg.
Livet mitt var tomt før du ankom.
Jeg elsker deg.
Selv om det er fint...
...å føle denne kjærligheten, far...
er det ikke akkurat alt jeg har ønsket fra deg.
Fortell meg hva du vil ha.
Så skal jeg gi deg det.
Det jeg vil...
Det jeg virkelig vil...
...er at du skal vite hvordan det føles
å bli drept av noen man elsker.
Jafar...
Vel...
Hvor var jeg?
Hvor er de?
Jafar vil følge etter oss.
Det er fortsatt langt igjen.
-Vi klarer ikke å bære ham hele veien. -Vi skal ikke det.
Vi skal fly ham dit.
Hold deg fast.
Jabberwocky.
Jeg vet du er her.
Jeg vil du skal fortelle meg. Hva er jeg redd for nå?
Du er ikke redd for noe.
Og det er betydningen av ubegrenset makt.
Og hva med deg, Jafar?
Hva skal du gjøre med all makten din?
Er det ikke åpenbart?
Alt det jeg vil.
Hva trenger du? Jeg har trerøtter, varme håndklær.
-Jeg bruker kvaen til å lukke såret. -Jeg trenger ingenting.
Du, kvinne, jeg har gjort dette lenge.
Mamma lærte meg opp. Hennes mor lærte det til henne. Jeg...
Vel, om du gjør det på den måten...
Jeg kom nettopp på at vi ikke har hilset på hverandre.
Jeg heter Alice.
Amara. Jeg er Cyrus sin mor.
Jeg vet hvem du er.
Ikke bry dere om meg.
Jeg er bare eieren av huset hvor dere begge ble reddet.
Flott. Nå er det matchende blodflekker på teppet.
Ro deg ned, Percy.
Seriøst, hvem trenger et fotoalbum når man har dette?
"Se her, barn, her døde nesten Alice.
Og se her!
-Her datt Cyrus sin milt nesten ut." -Percy! Ro deg ned.
Jeg ville takke deg for alt du har gjort for Cyrus.
-Jeg gjorde ikke stort. -Tullprat.
Jeg så hvor modig du var...
og smerten på min sønns ansikt
når han trodde du var borte for alltid.
Han er heldig som fant deg.
Vi er heldige som fant hverandre.
Jeg håper du har spart på litt flaks
-til det som skjer snart. -Hva da?
Vi må bekjempe Jafar.
For alltid.
Når du sier "vi," mener du...
Vi vil trenge all hjelp vi kan få.
Ånd.
Hva i alle dager vil du?
Jeg gjetter at du ikke liker meg så godt.
Det hadde vært vanskelig å like deg mindre.
Da overrasker det deg kanskje at jeg har ombestemt meg.
Selv om du ikke gav meg staven tilbake, som vi avtalte...
Holder jeg fortsatt min del av avtalen.
Jeg endret den andre loven for magi, Will Scarlett.
Og jeg har brakt en veldig spesiell person tilbake til livet.
Hallo, Will.
Ana? Er det virkelig deg?
Ja.
Jeg trodde ikke jeg ville se deg igjen.
Jeg vet ikke hvorfor du gjorde dette, men takk.
-Det er ikke nødvendig. -Det er det.
Virkelig. Det er ikke nødvendig.
Kanskje vi burde fortelle ham, Ana.
Fortelle hva?
Jeg sa jeg skulle gjenopplive henne.
Jeg sa aldri at alt blir som før.
Jeg elsker en annen, Will.
Hva? Hvem?
Hvem tror du?
Det er nok!
Så det er dette det handler om?
Du endret magiens lover så du kunne plage meg?
Nei.
Men det er en gledelig konsekvens.
Planene mine er mye større.
-Og du trenger hennes hjelp? -Ikke bare hennes.
-Ro ned litt og fortell meg hvor vi skal. -Til palasset.
Med din magi kan vi konfrontere Jafar,
vi bruker magi mot magi.
Da garanterer vi bare at alle blir skadet.
Du og Cyrus hadde rett tidligere.
Den eneste måten vi kan slå ham på er å gi tilbake vannet
til Ønskebrønnen.
Det vil bryte åndens forbannelse, og Jafar vil miste magien sin.
Og det vil du også.
-Det er vårt eneste valg. -Men den Røde Dronningen,
-hvis du vil redde henne... -Vi kan ikke det.
Men vi lovet det til Will.
Magiens lover finnes av en god grunn.
-Så vi gir opp å redde henne? -Vil du heller gi opp Will?
Vi kan forsøke å redde Dronningen, men vi risikerer å miste Will.
Er du villig til det?
Nei, det er jeg ikke.
Greit. Cyrus, ta med Amara til brønnen.
-Blir du ikke med oss? -Vi må spre oss.
Jafar vil miste makten sin, men vi slår ham ikke.
Jeg henter kaninen,
og jeg samler så mange soldater som jeg kan.
Solen blir tegnet vårt.
Når solen går opp, gir dere vannet tilbake til brønnen.
Så angriper vi slottet, bekjemper Jafar,
redder Knekten og brødrene dine.
Og så finner vi hverandre.
Igjen.
Dra nå.
Du. Dette er ikke "Ha det".
Ser du denne ringen? Den er et løfte.
Og jeg holder løftene mine.
Mine venner!
Velkommen tilbake til de levendes verden.
Jeg heter Jafar.
Det er meg dere har å takke!
Det er til meg dere skylder en gjeld.
Men ikke bekymre dere.
Dere vil ikke skylde meg veldig lenge, for det er på tide å betale.
Hvorfor har jeg gitt dere et nytt liv?
Fordi denne verdenen,
hvor dere kan trekke pusten igjen, er i fare!
Og vi må beskytte den! Samt beskytte livene deres.
Oppgaven deres er farlig, men enkel.
Finn magikeren Amara, hvor enn hun gjemmer seg.
Hun er alt som står imellom dere og livet.
Men jeg advarer dere.
Hun har allierte.
Om dere finner noen av dem, ta dem med til meg,
så vil gjelden bli ordnet opp i.
Men husk dette!
Hvis noe, eller noen står i din vei,
er løsningen den samme.
Uansett hva det er,
ødelegg det, brenn det eller drep det!
Få Eventyrland til å knele!
-Mennene er nervøse. -Og kaninene?
De ønsker man hadde rustninger i min størrelse.
Kan du ikke speide litt foran oss, så snakker jeg med dem?
Alle sammen, hør på meg.
Jafar sitt palass er forbi disse trærne.
Det vi skal gjøre er vanskelig.
Jeg lyver ikke for dere. Dette blir veldig farlig.
De av dere som er redde, kan dra herfra nå.
Jeg anbefaler at dere gjør det,
fordi det vi kjemper for er alt for viktig til å være i hendene
til de som er usikre.
Du må være bestemt.
Du må være modig. Du må være sterk.
For i kveld kjemper vi ikke for oss selv.
Vi kjemper for dem som venter på oss, når alt dette er over.
-Vi kjemper for dem vi elsker. -Ja!
Vi kjemper for hjemmet vårt. Vi kjemper for Eventyrland.
Vi angriper ved daggry.
-Hun er ganske modig, din Alice. -Fordi hun leder hæren?
Fordi hun motsier sin fremtidige svigermor.
-Hun er ærlig av seg. -Jeg skjønte det.
Og jeg liker det.
-Der. -Det finnes dører.
Vi nærmer oss. Kom igjen.
Kanin?
Mor.
Hold dere unna!
Dette er deres siste sjanse.
Vi advarte dem.
Alice.
Hun kan ikke magi. Hun har ingen sjanse.
Vi må kjappe oss.
Slutt!
Nei!
Hun var alltid ganske livlig.
Anastasia, du lever.
Og observant er hun også.
Hva skjer?
Jafar gjenopplivet henne, Alice.
Hun tror de er forelsket i hverandre.
Alice, hvis du ikke har noe imot det...
kan du fortelle oss hvor vi finner Amara?
Forventer du at jeg hjelper deg?
Si meg, Alice.
Vet du hva magiens lover er?
Tingene som aldri kan gjøres?
Man kan ikke gjenopplive de døde.
Ordnet.
Man kan ikke tvinge noen til å forelske seg.
Ordnet.
Og den tredje?
Man kan ikke endre fortiden.
Tja, frem til nå.
Det er riktig.
Jeg kan strekke hånden tilbake i tid og finne ubevegelige
vakre minner, og endre på dem.
La oss se.
Hva skal jeg endre?
Hva er viktigst for deg?
Du forstår, Alice.
Jeg endrer fortiden så du aldri traff Cyrus.
Det betyr at du aldri kom til Eventyrland.
Du traff aldri din ekte kjærlighet. Du går tilbake til det fæle stedet,
England.
Du må gjenoppleve å være en ignorert, uelsket,
og ensom liten jente.
Nei!
Det denne ringen symboliserer...
...vil aldri ha skjedd.
Du har allerede opplevd å ha elsket og tapt.
Gjør deg klar for en ny hjerteskjærende opplevelse.
Å aldri ha elsket noen.
Det må ikke være sånn. Det er Amara jeg vil ha.
Du må bare fortelle meg hvor hun er,
og alt du og Cyrus har kjempet for vil fortsatt eksistere.
Men om jeg må vente noe lenger...
...vil alt sammen...
...bli borte.
Det er over, Alice. Fortell ham.
Redd deg selv.
Du burde høre på vennen din.
Det er ulogisk å kjempe en kamp du ikke kan vinne.
Det eneste du kan nå, er å unngå å miste
den ene personen som betyr mest for deg.
Kom igjen.
Endre fortiden.
Etter alt dette,
hadde jeg trodd kjærligheten din betydde mer enn det.
Vår kjærlighet betyr alt for meg.
Så kanskje du ikke forstår hvor mektig jeg er.
Nei, du forstår ikke min makt.
Vår kjærlighet er mektigere enn alle typer magi.
Uansett hva du gjør med meg kan du aldri endre på det faktum
at du aldri vil kjenne på ekte kjærlighet selv.
Og henne?
Hva kaller du det?
En illusjon. En løgn!
Akkurat som din fars kjærlighet.
Og hæren din.
Det eneste du har er noen triks,
magi som aldri kan tilnærme seg virkeligheten.
-Det er nok! -Kom igjen, gjør det!
All verdens magi kan aldri gi deg de følelsene jeg har hatt.
Ekte kjærlighet...
Virkelig kjærlighet, kan ikke ødelegges.
Derfor, Jafar...
...vil du aldri vinne.
Unnskyld meg.
En av soldatene dine har sett Amara.
Hun gikk inn gjennom et par røde dører, omtrent en times ridetur østover.
-Jeg skjønner. Var hun alene? -Nei.
En ung mann var sammen med henne.
Så hvorfor tok du ham ikke med deg hit?
Magikeren, hun tvang alle...
Det er så vanskelig å gjenopplive flinke folk nå om dagen.
Før jeg gjør noe mye mer smertefullt mot deg...
...fortell meg om disse to røde dørene.
Hvor skal Amara?
I så tilfelle...
Kom hit, kjære.
Alice...
tror din kjærlighet er en illusjon, en løgn.
-Tullprat. -Jeg er helt enig med deg.
Vis dem hva virkelig kjærlighet og hengivenhet betyr
og fortell meg hvor de røde dørene leder.
-Nei! Han dreper dem. -Ikke fortell ham, Ana.
Til Ønskebrønnen.
Det er en mektig magisk kilde, kjære.
-Hvor? -Øst.
Rett forbi Bableskogen.
Vi sees snart.
Her er det. La oss håpe dette fungerer.
Stopp.
Jeg må få frem Nyx.
Du trenger ikke å gjøre det. Hun vet at jeg er her.
Hva om de ikke rekker frem?
-Det gjør de. -Hva om de ikke gjør det?
Jeg hadde gitt opp om jeg var dere. Cyrus er antageligvis allerede død.
Jeg snakket ikke til deg.
Da får du heller tie stille.
Deres Majestet!
Kan jeg spørre deg om noe?
Hva vil du?
Kunne du hentet meg litt vann?
Eller vin. Vin er greit.
Jeg har ikke tenkt å hente noe til deg.
Hold deg unna henne! Hun er min elskede sin fange!
Ana, jeg vet at du tror du elsker Jafar.
-Jeg gjør det! -Det er et triks.
Han leker med tankene dine.
Du var forelsket en gang, og du vet det ikke er lett.
-Det kan det være. -Nei, det er rotete.
Man krangler og kommer overens, man ler og gråter og sliter med det.
Og noen ganger virker det som for mye bry.
Men det er verdt det.
Til slutt, hvis man elsker hverandre,
kan hva som helst skje og man tilgir hverandre uansett.
Jeg tilgir deg, for det du gjorde mot meg.
Fordi jeg elsker deg.
Hvis det finnes en del av deg som fortsatt elsker meg,
vær så snill og hjelp oss.
Hyggelige ord.
Men det er det eneste de er.
-Jeg vet hva jeg føler. -Det du føler er en forbannelse!
Jafar gjorde dette mot deg!
Hvis jeg ikke er forelsket nå...
Hvordan føles det da?
Som dette.
Hvis dere vil stoppe Jafar...
...må dere kjappe dere.
Hei, Alice.
Hun er tilbake.
Jeg overgir meg selv.
Jeg gir tilbake vannet, for å skape balanse
og frigjøre sønnene mine.
Da kan du komme nærmere.
Vent. Jeg kan ikke.
Vær så snill og slipp meg.
Nei!
Det er langt nok!
Amara hadde rett.
Dette kan bare ende ved at en av oss dør.
Dette er ikke slutten. Ikke enda.
Hun gjorde sitt beste, og nå ser det ut til at hun har dødd.
Dette er slutten, Cyrus.
Jeg vet om brønnen. Jeg vet om makten den har.
Hva trodde du at dere kunne få til, ved å komme hit?
Greit nok.
Siden du ikke vil fortelle meg det,
er det ikke noe poeng i å la deg leve.
Cyrus.
Hvis du kom for å bekjempe meg...
...skulle du hatt med deg mer enn et sverd og en kanin.
Det er ikke meg som skal bekjempe deg.
Cyrus, vannet. Gjør det nå!
Nyx, jeg gir dette vannet tilbake til deg.
Så interessant. La meg gjette...
Vannet faller i brønnen, og åndenes forbannelse blir brutt?
Trodde hun det ville skje?
Jeg hadde rett.
Det er synd hun ikke fikk se planen sin
gå så dårlig for dere.
Nå som jeg har stjålet vannet deres,
hva er den neste planen din?
Ingenting.
Ingenting?
Akkurat, Jafar.
Jeg gjør ingenting.
Jeg sa at det ikke var meg som skulle bekjempe deg.
Fordi du ikke stjal vannet fra meg.
Du stjal det fra henne.
Du hadde ingen rett til å ta vannet.
Du lar din egen grådighet styre over skjebnen.
Nå blir skjebnen din å tjene det andre vil ha.
Nei!
Vi er frie.
-Bror, vi er frie! -Forbannelsen er brutt.
Alt Jafar gjorde har blitt ugjort.
Hvem er du?
Ana.
-Hva skjedde? -Vi gjorde det.
Det er slutt.
-Brødre! -Cyrus!
Cyrus!
Hvor er mamma?
-Er hun... -Hun er borte.
Hun gav sitt liv for våres...
...så vi kan bli gamle sammen
og bygge familien hun alltid drømte om.
Så vi gjorde det for ingenting.
Nei, bror.
Det var for alt.
Will.
Hun tok det riktige valget til slutt, ikke sant?
Selvfølgelig gjorde hun det. Fordi hun elsket deg.
Jeg kan ikke tro at jeg må oppleve å miste henne igjen.
Hun skulle ikke ha dødd.
Jeg vet.
-Jeg skulle bare ønske at... -Nei, Will.
Hun skulle ikke ha dødd.
-Det er fra Ønskebrønnen. -Cyrus, jeg er takknemlig.
Men jeg kan ikke ta den risikoen.
Det er ikke stjålet. Det ble gitt til oss av brønnens vokter.
Hun sa at den Røde dronningen døde.
Men Anastasia sin sti skal fortsette.
God morgen, Tornerose.
Hva skjedde?
Det er en ganske lang historie.
Tror jeg har tid til å høre den.
Jeg tror jeg er klar.
Hvis du er det.
Klar til hva da?
Å forlate Eventyrland.
Begynne et nytt eventyr.
Jeg tror jeg er klar.
-Hvor skal vi? -Jeg lurte på det selv.
Så fin timing, Kanin.
Fin timing er min spesialitet.
La oss dra hjem.
Du er vakker.
Begynner vi nå?
Nesten.
Men først er det noe jeg vil si.
Alice,
jeg kunne ikke være mer fornøyd med å ha deg hjemme igjen.
Og jeg er stolt og glad for å ha Cyrus med i familien vår.
Da jeg kom tilbake derfra, trodde jeg det var en drøm.
Men jeg vil takke deg for at du beviste at det var sant.
Eventyrland?
Tilgivelse.
Bruden.
Jeg tror jeg skal si noe nå
om bedre og verre dager, i sykdom og god helse.
Men dere har allerede opplevd de tingene.
Og dere overlevde.
Ikke engang døden kunne skille dere.
Det er vel sant for de fleste som er her?
Så det eneste jeg har igjen å si,
er det som alle her allerede vet.
Cyrus og Alice, dere to er nå som én.
Måtte dere leve lykkelige i evigheten.
Du kan kysse bruden.
-Så du skal tilbake til Eventyrland. -Ja.
Jeg har mye å ordne.
-Besøker du oss? -Selvfølgelig.
-Definitivt. -Hei.
Dere er velkommen hit når som helst.
Greit. Siste tog til Eventyrland!
Potene mine blir slitne.
Percy, du ødelegger festen.
Jeg vil takke deg, Kanin, for hjelpen din, men mest for...
at du tok meg til Eventyrland.
Mange mennesker kommer og drar fra Eventyrland,
men bare de mest spesielle finner ut hva det faktisk betyr.
Å finne kjærligheten?
Å finne deg selv.
Ha det bra, Alice.
Så, vi sier ha det.
Hva med, "Sees igjen snart"?
Vi sees senere.
Will, vent.
Jeg vil bare takke deg for alt.
Behold hjertet ditt denne gangen, ok?
Takk det samme.
"Den hvite kongen og Den hvite dronningen
elsket hverandre veldig mye."
"Og sammen med sine kaninvenner,
fylte de verden med eventyr igjen."
Hva skal du kalle den, mamma?
Jeg vet ikke.
Jeg håpet du ville hjelpe meg å velge.
Jeg synes du skal kalle den...
"Alice i Eventyrland."
Det er en god idé.
Er det sant? Historien?
Hvert eneste ord.
Men det som skjedde er umulig.
Alt er mulig i Eventyrland.
Pappa!
Takk.