I tidigare avsnitt...
Vi fyra kan inte rå på Jafars magi.
När han har fullgjort trollformeln
kommer han att vara oövervinnerlig.
Låt oss börja.
Se på er.
Mina tre modiga, vackra söner.
Jag hade en partner. Hon hette Amara.
Jag gjorde om henne.
-Nålen följer dig. -Mig eller staven?
Mamma sa att den skulle leda mig till henne.
Det kan svida lite.
Hon har gjort sina önskningar. Varför ska hon leva nu?
Nej!
Kärlek får oss att göra galna saker, eller hur?
Gå härifrån.
Hon riskerade mycket för att få dig åter.
Synd att det inte fungerade.
Ja, synd.
Men hon är vacker.
Som om hon bara sover.
Som om du kunnat röra henne
-och väcka henne... -Låt bli!
Jag gillar dig med hjärtat i bröstet.
Jag antar att du vill döda mig nu?
Öppna grinden och se vad som händer?
Plåga honom inte mer.
-Visa pojken medlidande! -Medlidande?
Och det är du expert på?
Jag har bättrat mig.
Men när ska du lära dig någonting?
Jag ska ge honom något bättre än nåd, far.
Jag ska ge honom hopp.
Om han gör mig en liten tjänst.
Tror du att jag ska hjälpa dig är du galnare än Hattmakaren.
Jag förlorade någon jag älskade när jag var liten.
Och jag minns hur det kändes.
Kylan svepte in,
som om världen slitits itu.
Tänk om det fanns ett sätt att foga samman den igen?
Att få tillbaka Anastasia?
Du är en lögnare.
Delvis rätt.
Men fråga dig själv...
tänk om det finns en liten chans
att träffa henne igen?
Hon riskerade allt för dig. Är du inte skyldig henne det?
Lyssna inte på honom, pojke!
Han lyssnar nog inte bara.
Med rätt motivation vet man aldrig vad en man kan göra.
TIDIGARE...
Vad härligt att vara ute i kylan med er.
-Kan någon en bra marschlåt? -Nej.
Jag vet inte om jag tycker bäst om kylan eller samtalet.
-Sluta prata. -Jag slutar hellre att gå
men Hjärter Dam beordrade mig...
Lyssna, Knekt.
Vi jagar den farligaste skurken i Underlandet.
Han har dödat många män, kvinnor, barn.
Han har undgått mina mannar i veckor. Tränade soldater.
Berätta hur du kan hjälpa oss?
-Genom att vara uppmärksam. -På vad?
Du står i en lägereld.
Vi är nära. Sprid ut er.
Och visa ingen nåd.
Ni får ingen från det här monstret.
Där!
Dela upp er! Ni två följer med mig.
Du är en klumpig soldat.
Och du är lite för... ung för att vara mördare.
En mördare?
Säger Hjärter Dam att jag är det?
Hon använde några andra hemska ord till.
Men jag hoppas att hon har fel.
Hon har fel.
Du borde tänka på vems order du följer, soldat.
-Jag är inte soldat. -Vem är du?
Det behöver jag inte säga.
Vem är du?
Jag är Hjärter Knekt.
En Knekt?
Som en hovnarr?
Nej, mer som en fixare.
Men inte mästare på något.
Passa dig, jag kan hugga av både tunga och huvud.
Är det inte överflödigt?
Beror på vad du förlorar först.
Vi ses, Hjärter Knekt.
Det är inte slut!
Vi kommer ses igen! Det lovar jag!
Alice, du måste förstå.
Jag förstår. Men jag håller inte med.
För att besegra Jafar måste vi befria mina bröder.
Men då måste vi lämna tillbaka det stulna vattnet
-till Underbrunnen. -Till Underbrunnen.
Tror du det vattnet finns i Jafars stav?
Om min mor är däri finns vattnet med henne.
Då befriar vi henne först.
Om jag kunnat prata med min mamma igen
-hade jag gjort allt. -Jag har trotsat ödet
och var i en flaska i hundratals år.
Jag skulle offra mitt eget liv, men inte ett liv med dig.
Okej, om du är säker.
Vi ger oss av medans det är ljust.
Vart ska ni?
Will?
Är du fri? Du har flytt!
Det är så härligt att se dig.
Vad är på tok?
Hon är död, Alice. Anastasia är död.
Jafar högg ner henne,
satte tillbaka mitt hjärta och tvingade mig se henne dö.
Jag är så ledsen.
Du är inte ensam.
Vi finns här för dig.
-Är det säkert? -Självklart.
Det finns något ni kan göra.
För att verkligen göra saker bättre.
Berätta.
Jag sa att allt kan hända i Underlandet.
Och det stämmer.
Vi kan väcka Anastasia till liv.
Men det finns en hake.
Jafar måste få vinna.
Du igen?
Tyvärr. Det har är obekvämt.
Bra! Du kanske lär dig en läxa.
Tydligen inte.
-Det gjorde ont! -Bra. Det var meningen.
Jag undrar varför jag låter dig leva
när du hela tiden försöker döda mig.
Ärligt talat undrar jag detsamma, med tanke på din bakgrund.
-Min bakgrund? -Japp.
Jag försökte bara ta en tårpil från Hjärter Dams trädgård.
Jag tror dig faktiskt.
-Bra. -Men jag måste ändå döda dig!
Varför?
Jag har inget val faktiskt.
-Alla har ett val. -Inte jag.
Jag har hört om folk som du.
Hjärter Dam...
tog hon ditt...
I efterhand inte ett av mina bästa beslut.
-Bad du henne? -Det är en lång historia.
Jag insåg inte vad det innebar.
-Och nu måste du göra... -Som hon säger, ja.
Det stämmer.
Det här är ett dilemma.
Jag kan inte lämna dig här.
Men du kan inte springa runt och försöka döda mig.
Nej.
Vi kanske kan få som vi vill båda två?
-Vad menar du? -Tänk om jag...
-stal tillbaka ditt hjärta? -Du?
Vad är roligt?
Inget...men du är inte mycket till tjuv.
-Enligt vem? -En tjuv.
Du vet inte ens första regeln i tjuveri.
Vad är det?
-De bästa tjuvarna jobbar aldrig själva. -Det gör jag...
och jag har fångat dig... två gånger.
Du hade tur...två gånger.
Mitt hjärta finns i ett valv,
vaktat av hennes bästa män.
Varför skulle du ta en sådan risk för mig?
Ja du...
Alla förtjänar en andra chans.
Förtjänar inte alla en andra chans?
-Ja. -Det här är Anastasias.
Om vi ger Jafar staven så ändrar han magins lagar.
Det är vad vi försökt förhindra.
Har du förstått att situationen ändrats?
Det låter som en dålig plan.
Som en usel plan.
-Har du en bättre? -Vi vill hjälpa till.
Ni säger det, men gör ingenting.
Snälla.
Om du är min vän, ge mig den.
Det kan vi inte.
Alice?
Vi kan inte.
Förlåt.
-Var det allt? -Will, tänk.
Om Jafar håller vad han lovat...
-Det vet du inte. -Men om...
Vad händer sen? Ja, Ana skulle leva igen
men tänk på alla som kommer dö?
Vi kan inte ge en ond person som Jafar den makten.
Jag gör vad som helst för dig, men inte det.
Du har rätt.
-Will... -Det är okej.
Jag tänkte med hjärtat, inte hjärnan. Har inte kunnat det på länge.
Ibland måste en vän tala en till rätta.
-Vill du följa med oss? -Vart?
Till Underbrunnen
där allt började och allt kommer sluta.
Ett sista äventyr för mig
och lite frisk luft innan Jafar stoppar mig i flaskan igen.
-För gamla tiders skull? -Låter perfekt.
Visste du att allas rädsla har en egen doft?
Din, Jafar, doftar som tallbarr...
i snön.
Överraskar du mig igen
så fängslar jag dig i tusen år till.
Om du är less,
varför inte ge mig Väpnarsvärdet... som du lovat
så ger jag mig av?
Du får det när jag är klar med förtrollningen.
Dina ord säger en sak,
men din rädsla något annat.
Du är rädd att inte kunna avsluta förtrollningen
för du behöver en trollkarl till. Och du...
undrar varför staven inte skadade Cyrus...
det kan bero på den som finns inuti...
Amara.
Du misstar nyfikenhet för rädsla.
Vet du vad som skiljer oss åt?
Jag behöver inte tankeläsning för att veta vad du fruktar.
Det syns i ditt plågade ansikte.
Du är rädd att jag inte kommer hålla min del av avtalet,
och att du kommer vara min slav resten av våra liv.
Tanken har dykt upp.
Bra.
Kan du förhindra att mina rädslor blir verklighet?
Och sen kanske...
bara kanske…
överväger jag att göra detsamma för dig.
Det verkar som om du försöker stjäla den.
Släpp min hand.
Alice litar på dig.
-Inte du. -Uppenbarligen.
Det här skulle krossa hennes hjärta.
Hon är tuff. Hon klarar det.
Gå och lägg dig. Vi låtsas som det inte hänt.
Jag är inte bra på att låtsas.
Tre, två, ett...
Underbart.
I vilken låda finns Knektens hjärta?
3-H, 7-S.
Vad är det?
Det är en kortlek.
Spader tre.
Spader sju.
"K"...kan stå för "Kung".
Så vad är Knekt?
Han är...
gycklaren.
-Alice, vakna. -Vad?
Vad har hänt?
Nej.
Hur länge sedan?
-Några minuter. -Att han bara...
Jag borde inte ha litat på honom.
Du litade på en vän. Det är han som gjort fel.
Som tur var gjorde han ett misstag till.
-Han glömde den här. -Den Återfunna.
Om han har staven kommer den leda oss till honom.
-Vad gör vi om vi fångar honom? -När vi fångar honom,
ber vi honom att ge den till oss.
Om han inte gör det?
Då tar vi tillbaka den.
-Vad vill du? -Varför skulle jag vilja något?
Alla dessa år har du haft oss i flaskorna.
För jag var aldrig intresserad av er.
Men det är jag nu.
Jag undrar.
En kvinna lärde mig om andar.
Hon hette Amara.
Har ni hört talas om henne?
-Aldrig. -Är du säker?
Hon hade letat efter er ganska länge.
Det har många gjort.
Sannerligen.
Vänta. Var det allt du ville?
Så är det.
Jag släppte inte ut er för att prata.
Jag ville bara titta på er.
Sablar.
Den här vägen.
Vänster.
Höger. Vänta. Nej, vänster igen.
Var det?
Sablar igen.
Vänster.
Höger.
-Han går en konstig väg. -Navigering är inte hans starka sida.
Där är han!
Will! Vi kan omringa honom!
Hej, Alice.
Hej, Will.
Du är inte lika klumpig längre.
Vad händer nu?
Jag vet att det är obegripligt. Men jag älskar henne.
-Jag förstår. -Gör du?
Jag fick tillbaka mitt hjärta och ska inte använda det?
Jag har gjort allt för dig och Cyrus
-riskerat livet. -Det var annorlunda.
Varför är det annorlunda?
Vet du vad ditt problem är?
Du tycker bara din kärlek är värd att kämpa för.
Följ inte efter mig.
Will, vänta!
Will!
Alice!
Du räddade mig.
Du hade gjort detsamma.
Det har du gjort när jag tänker på det.
Jag trodde inte du kunde simma.
Jag kunde inte förlora dig heller. Med rätt motivation
vet man aldrig vad en man kan göra.
-Du hade rätt. -Hade jag?
Hur illa det än gick,
hur mycket fara vi än gick igenom,
var du vid min sida.
Tills Cyrus och jag var tillsammans igen.
Vi kom på ett sätt att överleva tillsammans.
Bästa tjuvarna jobbar aldrig själva.
Sa jag det?
Du har rätt att kämpa för din egen kärlek.
Men att hjälpa Jafar är inte rätt sätt.
Du har rätt.
-Jag trodde... -Att du var ensam.
Det är du inte.
Sablar! En förvarning hade inte skadat.
-Inte mer än marken. -Goda nyheter.
Hjärter Dam kontrollerar dig inte längre.
Jaså?
Du...
Jag förstår inte.
Jag har ditt hjärta.
Jag förstår inte heller.
Jag måste fortfarande döda dig.
Jag ger dig tio sekunders försprång.
-Nej, jag vill inte. -Tjugo sekunder.
-Vad vill du? -Att du slutar försöka döda mig!
Japp. Jag tror det funkade.
Du slutar jaga mig?
Det verkar så.
Jag tar mitt hjärta nu. Tack så mycket.
Så om jag har ditt hjärta... gör du som jag säger.
-Vänta... -Stå på ett ben.
Okej.
Du har fått roa dig. Nu löser vi det här.
Flaxa med armarna.
Fantastiskt.
Jag är inte beordrad att döda dig, men kan göra det.
Sluta.
Visa min far att jag inte är galen.
Hitta bevis
så han förstår att Underlandet finns.
Är det vad du vill?
Mest av allt.
Okej. Då letar vi rätt på dina bevis.
-Tack för att du räddade Alice. -Ingen orsak.
-Är vi kanske kvitt då? -Mer än så.
Säkert? Jag vill inte alltid behöva oroa mig.
Vill då få ett frislag?
Nej tack.
-Jag bryr mig inte. -Det gör jag.
-En älskare och ingen krigare? -Jag vill inte bära dig
i fem timmar...
Stanna.
-Jag hör inget. -Precis.
Jabberwock... hon är här.
Är du säker?
Ganska säker.
Sluta fjanta dig, Jabberwock. Visa dig.
Var försiktig med vad du önskar dig.
Du skrämmer oss inte.
-Men jag vet hur. -Inte ett steg till,
då hugger jag av dig huvudet.
Kom igen Cyrus. Så pratar man inte med en dam.
Vad skulle din mamma säga?
Du vet ingenting om min mamma.
Släpp inte in henne i dina tankar. Hon är ett gift.
Om Jafar vet att vi är här, varför skickar han dig?
Han vet inte. Och det gjorde han inte.
Min tillgivenhet till Jafar har minskat på sistone.
-Vad vill du? -Jag vill ha det alla önskar...
frihet.
Ursäkta om din frihet varken är viktig eller angelägen för oss.
Men lycka till.
Var inte dum, Alice, du kan hamna i en fängelsehåla
som din blonda vän.
En glaskista stoppar bara förruttnelsen
en liten tid.
Du är ett jävla monster.
Ingen föds till monster.
Vi skapas.
Produkter av en grym värld...
fylld av grymma människor.
Ja.
Jag lever på rädsla.
Men om Jafar försvinner härifrån följer rädslan med honom.
Utan något att äta, måste jag helt enkelt...
dra vidare.
Är inte det vad alla vill?
Vi vill mer än att besegra Jafar.
Vi vill få tillbaka drottningen.
Om du inte kan hjälpa oss med det...
har vi ingen användning av dig.
Jag är ledsen. Jag kan inte hjälpa er med det.
Men hon kan.
-Klart! -Nä.
-Jag trodde inte du gillade att dricka. -Nej, men jag gillar att vinna.
Jag brukade älska att ta en öl. Men det är inte samma sak längre.
Jag har inte hjärtat för det.
Tråkigt att höra.
Du måste tycka jag är hemsk som behåller det.
Du kunde fått mig göra precis vad du ville
och tog med mig på en kall öl.
Du kämpar för att hålla kvar vid din far, din enda familj.
Om det gör dig en hemsk person
så hoppas jag alla vore som du.
Jag vet inte varför jag behöver hitta bevis
efter alla dessa år.
-Jag är nog... -Envis?
Precis.
Jag växte upp med en envis flicka.
Har alltid känts som bästa sorten.
Var hon en gammal flamma?
Inget sådant. Min syster, Penelope...
fyra år yngre och bättre på nästan allt.
Det låg en sjö vid vår stuga.
På vintern frös den och vi tillbringade timmar,
ibland dagar, ute på sjön.
Men det behövs bara en sekund, en fläck tunn is
och så ändras livet för alltid.
Jag undrade hur hon skulle varit som vuxen.
Jag tror kanske...
att hon skulle varit som du.
Jag beklagar.
Jag vet hur det är att förlora någon.
Det är fel av mig att ha det här.
Jäklar.
Du bara ger det till mig?
Hitta bevis åt min far är mitt problem.
Jag kan inte dra in dig.
Jag måste göra det själv.
Alice, har du redan glömt?
De bästa tjuvarna jobbar aldrig själva.
Dra!
-Sex, sju... -Har du räknat hela tiden?
Jag sa att vi måste tajma detta perfekt.
Räknar du medan du pratar med mig?
-Jag försöker. -Okej.
-Borde jag hålla tyst? -Ja, helst.
Trehundranitton, 320. Nu!
Jafar!
Jag har med...
en godbit.
Det här är inte vad jag beordrade.
Han skulle kunna vara värdefull för oss.
Och dessutom...
en värdefull betalning för Väpnarsvärdet.
Det kan stämma.
Du har något som tillhör mig. Min stav. Var är den?
Vi försöker en gång till.
Din stav är försvunnen. Liksom Alice och Knekten.
Talar han sanning?
Cyrus.
Fruktar konsekvenserna.
Men ja.
Det gör han.
Då är det bra att jag fortfarande har dig.
Jag har Knektens flaska...
så jag kan få honom att återvända, hur långt han än flyr.
Och jag då?
Vänta...som en duktig liten flicka.
Jag låter dig veta när dina tjänster behövs.
Är det svårt för dig att vara med henne...
Det går bra.
Det hjälper mig minnas varför vi gör något så här galet.
Är du redo?
Är du?
Vi kan inte vända om, och vad som helst kan hända...
med oss båda.
-Var försiktig. -Kom igen.
Det är inte riktigt vår stil, eller hur?
Nej, inte direkt.
Så vi säger bara...
-Vi ses snart. -Ses snart.
Femhundranittioåtta, 599, 600. Nu är det dags.
Nästan framme Ana.
Hallå, vad gör du?
Jag visar min aktning. Ursäktar ni mig?
-Jag tror inte vi träffats. Jag heter... -Jag vet vem du är Alice.
Cyrus säger att du är väldigt viktig för Jafar
och om jag befriar dig så hjälper du oss.
Att göra vad?
Se till att Jafar aldrig kan skada någon igen.
Kom.
Det måste vara märkligt för dig.
Att vara på utsidan av flaskan.
Jag kan inte föreställa mig hur ditt liv måste ha varit.
Utan förvarning, var du än är...
kunna tas hem av din mästare.
Där är ni! Två, tre...sex stycken!
Gör det ont när du blir stoft?
Kalla hit din ande och fråga?
Ledsen, hade gärna snackat, men har en flaska att hämta.
När som helst.
När som helst! Jävlar...
Hej, Jafar. Tänk att du är här.
Berätta var min stav är
annars får du vara en evighet i den lådan...
och se din älskade Anastasia ruttna tills hon bara är hår och ben.
-Var är den? -Bakom dig.
Amara.
Hej Jafar. Det var länge sedan.
Det här är mellan oss två. Lämna de andra utanför.
Will, var är Alice?
Som du önskar.
Hur lyckades du ta dig ur staven?
Låt oss säga att jag inte lärde dig allt jag vet.
Du var säkrare inne i staven.
Det var du också.
Du får göra bättre än så.
-Backa! -De är för många!
Otroligt. Var lärde du dig slåss så där?
-Cyrus lärde mig. -Det var tur
-att du råkade hitta hans flaska. -Det var inte bara tur. Jag fick hjälp.
Jag har aldrig använt en sån här! Hur gör jag?
Stick den vassa änden i killen som försöker döda dig, Alice!
Litet problem.
-Knekt! Såg du det där? -Jag är lite upptagen!
Väggarna. Få honom nära väggarna!
Väskan!
Öppna den inte förrän du är hemma. Kaniner brukar springa iväg.
Och där finns beviset du behöver till din far.
Ta den och gå. Jag uppehåller vakterna.
-Men vad... -Dags att lämna Underlandet.
-Och att tjuvar aldrig jobbar själva? -Lita på mig.
Du kommer inte vara ensam länge.
Jag tror ditt lyckliga slut väntar runt hörnet.
Du har mycket att lära, Jafar.
Ormar? Du behöver ett nytt trick, Amara.
Du har blivit lat med åren.
Du borde dödat mig när du hade chansen.
Just det. Det går inte.
Du behöver två trollkarlar för din trollformel.
Och jag kan lova dig.
Den här striden tar inte slut förrän en av oss dör.
Vem det än blir, förlorar du.
Efter alla dessa år, har jag äntligen förstått...
vad du är ute efter.
Det var inte makt.
Det är samma historia med alla trollkarlar.
Till syvende och sist...
handlar det alltid om...
-familjen! -Cyrus!
Cyrus.
Vänta här.
Du var aldrig ute efter flaskorna.
Du ville ha människorna inuti dem.
Din son är döende, Amara.
Och enda sättet att rädda honom
när han dör är att göra det vi påbörjade
tidigare: fullborda trollformeln
och ändra magins lagar.
Vad var det du frågade mig då?
Ja.
Är du redo att göra vad som krävs för att få det du vill ha?