Forrige gang i Eventyrland...
Vi har ingen sjanse mot Jafar sin magi.
Når han har gjort ferdig magien sin,
blir han ustoppelig.
La oss begynne.
La meg se på dere.
Mine tre modige og vakre sønner.
Jeg hadde en partner. Hun het Amara.
Jeg fant noe annet å bruke henne til.
-Nålen følger etter deg. -Meg, eller staven?
Mamma sa at den ville vise meg veien til henne.
Dette kan gjøre litt vondt.
Hun har brukt opp ønskene sine. Jeg trenger henne ikke levende lenger.
Nei!
Kjærlighet får oss til å gjøre helt gale ting, ikke sant?
Stikk av.
Hun risikerte mye for å få deg igjen.
Synd at det ikke gikk.
Ja, det er synd.
Hun er veldig vakker i alle fall.
Det er nesten som om hun sover.
Man kunne tenke seg å strekke armen ut
-for å vekke henne... -La henne være!
Jeg liker deg når du har hjertet på plass.
Du vil sikkert drepe meg for det jeg har gjort.
Kan du ikke åpne denne døren og finne ut av det?
Har du ikke torturert ham nok?
-Vis ham litt nåde! -Nåde?
Er du eksperten når det gjelder nåde?
Jeg har lært av mine feil.
Men jeg venter på at du skal lære noe som helst!
Jeg skal gi ham noe bedre enn nåde, far.
Jeg skal gi ham håp.
Hvis han gjør meg en liten tjeneste.
Hvis du tror jeg hjelper deg, er du galere enn hattemakeren.
Da jeg var en ung gutt, mistet jeg noen jeg elsket.
Og jeg husker fortsatt hvordan det føltes.
Den kalde følelsen,
som om virkeligheten i seg selv ble revet i stykker.
Hva om jeg fortalte deg at vi kan sy det sammen igjen?
For å få tilbake Anastasia?
Jeg tror du lyver til meg.
Det er nesten riktig.
Men spør deg selv...
hva om det finnes en sjanse, uansett hvor liten den er,
at dere kan sees igjen.
Hun risikerte alt for deg. Skylder du ikke henne å prøve?
Ikke hør på ham, gutt.
Jeg tror han vil gjøre mer enn å lytte.
Hvis man gir riktig motivasjon er det ikke grenser for hva en mann gjør.
FOR EN STUND SIDEN...
Dette er koselig, en langtur i kulda med dere.
-Kan noen en marsjsang? -Nei?
Jeg vet ikke om jeg foretrekker frostbitt eller samtalene våre.
-Slutt å snakke. -Jeg vil heller slutte å gå,
men Hjerterdronningen gav ordren så...
Hør etter, Knekt.
Vi jakter etter den farligste kriminelle i hele Eventyrland.
Som har drept flere menn, kvinner og barn.
Som har unngått mine menn i flere uker. Veltrente soldater.
Så fortell meg, hva skal du hjelpe til med?
-Jeg følger med. -På hva da?
Det utbrente bålet du står i.
Vi er nære på. Spre dere.
Ikke vis noen nåde.
For dere får ingen nåde fra dette monsteret.
Der!
Del dere! Dere to, bli med meg.
Du er klumsete til å være soldat.
Og du er litt ung til å være en morder.
En morder?
Sier Hjerterdronningen at jeg er det?
Hun brukte noen andre slemme ord også.
Men omstendighetene gitt, håper jeg at hun tar feil.
Hun tar feil.
Du burde velge hvem du tjener litt bedre, soldat.
-Jeg er ikke en soldat. -Hvem er du da?
Det må jeg ikke fortelle deg.
Hvem er du?
Dronningens Knekt.
En Knekt?
Er det litt som en narr?
Nei, mer som en altmuligmann.
Men tydeligvis ingen ekspert.
Pass deg, så du ikke mister både tungen og hodet.
Er ikke det litt overflødig?
Det spørs hvilken du mister først.
Vi sees Hjerterknekt.
Vi er ikke ferdige her!
Du får se meg igjen! Jeg kan love deg det!
Alice, du må forstå.
Jeg forstår. Jeg er bare ikke enig.
For å slå Jafar, må vi frigjøre brødrene mine fra flaskene.
Men for å gjøre det må vi gi tilbake vannet
-til ønskebrønnen. -Til ønskebrønnen.
Og du tror at det vannet er i Jafar sin stav.
Ja. Hvis moren min er der inne, er vannet med henne.
Da frigjør vi henne først.
Hvis jeg kunne ha pratet med mamma igjen,
-ville jeg gjort hva som helst. -Jeg gikk mot skjebnen min
før og ble forbannet til å bo i en flaske.
Jeg risikerer gjerne livet mitt, men ikke livet mitt med deg.
Greit. Hvis du er sikker.
La oss dra nå, mens det fortsatt er lyst.
Dra hvor da?
Will?
Du er fri! Du kom deg løs!
Jeg trodde ikke jeg kunne bli glad for å se deg.
Hva er galt?
Hun er død, Alice. Anastasia. Hun er død.
Jafar knivstakk henne rett foran meg,
han satte hjertet mitt på plass og tvang meg til å se henne dø.
Jeg er så lei meg.
Du skal vite at du ikke er alene.
Vi er her for deg. Begge to.
-Mener du det? -Selvfølgelig gjør jeg det.
Det er noe du kan gjøre, faktisk.
En måte du kan gjøre ting bedre.
Så si det.
Husker du at jeg sa alt er mulig i Eventyrland?
Det viser seg at jeg hadde rett.
Vi kan få Anastasia tilbake levende.
Det er bare ett problem.
Vi må la Jafar vinne.
Deg igjen?
Dessverre. Dette er veldig ukomfortabelt.
Så bra! Kanskje du lærer noe av dette.
Tydeligvis ikke.
-Det gjorde vondt! -Bra. Det skulle gjøre vondt.
Jeg lurer på hvorfor jeg lar deg leve
når du hele tiden vil ta livet av meg.
Jeg lurer på det også, med tanke på historien din.
-Historien min? -Ja.
Jeg prøvde bare å hente en sørgepil fra dronningen sin hage.
Vet du hva? Jeg tror på deg.
-Bra! -Men jeg må fortsatt drepe deg!
Hvorfor det?
Jeg har ikke noe valg.
-Alle har et valg. -Ikke meg.
Jeg har hørt om folk som deg.
Hjerterdronningen...
...tok hun...
Det var ikke en av mine bedre ideer.
-Du bad henne om å gjøre det? -Lang historie.
Jeg visste ikke hva det betydde.
-Og nå må du gjøre alt... -Uansett hva hun sier, ja.
Sånn er det.
Tja, dette er et problem.
Jeg kan ikke forlate deg her.
Og jeg kan ikke la deg jakte på meg heller.
Nei.
Kanskje vi begge kan få til det vi vil.
-Hva snakker du om? -Hva om jeg...
-stjal tilbake hjertet ditt? -Du?
Hva er så morsomt?
Ingenting. Men du er åpenbart ikke en stortyv.
-Åpenbart for hvem? -En tyv.
Du kan ikke engang reglene for tyver.
Som er hva da?
-De beste tyvene arbeider ikke alene. -Tja, jeg arbeider alene
og jeg fanget deg to ganger.
Du var heldig to ganger.
Hjertet mitt er innelåst i hvelvet hennes
og voktet av hennes beste menn.
Så hvorfor ville du tatt en så stor risiko.
Tja...
Alle fortjener en ny sjanse.
Sa ikke du at alle fortjener en ny sjanse?
-Jo. -Da er dette Anastasia sin.
Hvis vi gir Jafar staven, vil han endre magiens lover.
Det er akkurat det vi prøver å unngå.
Jeg vet ikke om du hørte etter, situasjonen har endret seg.
Jeg vet det høres ut som en dårlig plan.
Det høres ut som en elendig plan.
-Har du en bedre plan? -Vi vil hjelpe.
Du sier det, men jeg ser ikke at dere gjør noe.
Vær så snill.
Hvis du er min venn, gir du meg staven.
Du vet vi ikke kan det.
Alice?
Vi kan ikke.
Unnskyld.
-Så det er sånn det er? -Will, tenk.
Selv om Jafar holder sin del av avtalen, som han ikke gjør...
-Du vet ikke det. -Om han gjør det,
hva så? Ja, Ana vil fortsatt være i live,
men hva med alle som vil dø som resultat?
Vi kan ikke gi en så ond mann som Jafar mer makt.
Jeg gjør alt for deg, men jeg kan ikke gjøre det.
Du har rett.
-Will... -Det er greit. Du har rett
Jeg tenkte med hjertet og ikke med hodet. Jeg har ikke kunnet gjøre det på lenge.
Noen ganger trenger man å høre på vennene sine.
-Vil du bli med oss? -Hvor da?
Ønskebrønnen,
der alt dette begynte, og der vi skal avslutte det.
Jeg kan bli med på et siste eventyr,
få meg litt frisk luft før Jafar stapper meg ned i flasken.
-For gamle dagers skyld? -Høres bra ut.
Visste du at folk sin redsel har sin egen unike lukt?
Din, Jafar, lukter som furunåler...
...i snøen.
Hvis du sniker sånn igjen,
henger jeg deg fra taket i enda noen tusen år.
Hvis du er lei meg,
kan du ikke bare gi meg sverdet, sånn som du lovet,
så kan jeg dra min vei?
Du får dette tilbake når jeg blir ferdig med magien, ikke før.
Ordene dine sier én ting,
men redselen din sier en annen.
Du er bekymret for at du ikke får det til,
fordi du trenger to magikere. Du...
lurer på hvorfor staven ikke ville drepe Cyrus...
du er redd det kan ha noe å gjøre med personen inne i staven...
Amara.
Du forvirrer nysgjerrighet med redsel.
Vet du hva forskjellen er mellom oss?
Jeg må ikke lese tanker for å vite hva du er redd for.
Jeg kan se det på ansiktet ditt.
Du er redd jeg ikke vil holde min del av avtalen,
og at du blir min slave så lenge vi begge lever.
Jeg har kanskje tenkt tanken.
Bra.
La oss se om du kan unngå at det jeg er redd for skjer.
Og så kanskje...
kanskje...
...jeg kan gjøre det samme for deg.
Forsiktig. Om jeg ikke visste bedre ville jeg trodd at du stjal den.
Slipp hånden min, kamerat.
Alice stoler på deg.
-Det gjør ikke du. -Åpenbart ikke.
Det knuser hjertet hennes å finne ut om dette.
Hun er tøff. Hun tåler det.
Hva om du legger deg igjen? Vi later som om det ikke skjedde.
Jeg har aldri vært flink til å late som.
Tre, to, en...
Vakkert.
Hvilken av disse skuffene gjemmer hjertet til Knekten?
Tre H. Syv S.
Hva er dette?
Det er en kortstokk.
Tre av hjerter.
Syv av spar.
"K" må stå for Kongen.
Så hva er Knekten?
Han er...
...altmuligmannen.
-Alice, du må våkne. -Hva?
Hva har skjedd?
Nei.
Hvor lenge siden?
-Bare et par minutter. -Jeg kan ikke tro at han...
Det er min feil. Jeg skulle ikke ha stolt på ham.
Du gav tillit til en venn. Dette er hans feil, ikke din.
Heldigvis gjorde han enda en feil.
-Han lot oss beholde denne. -Tapt og Funnet.
Så lenge han har staven, vil denne lede oss til ham.
-Og hva gjør vi om vi tar ham igjen? -Når vi tar ham igjen,
spør vi ham vennlig om å gi den tilbake.
Og hvis han ikke gjør det?
Tar vi den med makt.
-Hva er det du vil? -Hvem har sagt jeg vil noe?
Etter alle disse årene har du aldri sluppet oss fri fra flaskene.
Det er fordi jeg ikke var interessert i dere.
Men nå er jeg det.
Jeg er nysgjerrig.
Det var en kvinne som lærte meg om dere ånder.
Hun het Amara.
Har dere hørt om henne før?
-Aldri. -Er du sikker?
Hun hadde lett etter dere ganske lenge.
Det har mange gjort.
Sant nok.
Vent. Var det alt du ville?
Jeg er redd det er tilfellet.
Jeg ville ikke snakke med dere.
Jeg måtte bare se på reaksjonen deres.
Søren.
Jeg går denne veien.
Til venstre.
Til høyre. Vent. Nei til venstre igjen.
Var det?
Søren heller.
Til venstre.
Til høyre.
-Han har valgt en rar rute. -Han var aldri god på å navigere.
Der! Jeg ser ham!
Will, vent! Vi sprer oss og fanger ham!
Hei, Alice.
Hei, Will.
Du er visst ikke så klumsete som du var før.
Hva skjer nå?
Jeg vet det ikke er logisk. Det er ikke det. Men jeg elsker henne.
-Jeg forstår det. -Gjør du?
Jeg fikk hjertet mitt tilbake, og du vil at jeg ikke bruker det.
Jeg dro til verdens ende for deg og Cyrus,
-risikerte livet flere ganger. -Det var annerledes.
Hvorfor er det annerledes?
Vet du hva problemet ditt er?
Du tror din egen kjærlighetshistorie er den viktigste.
Ikke følg etter meg.
Will, vent!
Will!
Alice!
Du reddet meg.
Du hadde gjort det samme.
Du har gjort det før, nå som jeg tenker meg om.
Jeg trodde du ikke kunne svømme.
Jeg kan ikke miste deg heller, så hvis du gir en mann riktig motivasjon,
vet du aldri hva han kan finne på.
-Du hadde rett. -Hadde jeg?
Uansett hvor dårlig situasjonen var,
uansett hvor mye fare vi måtte igjennom,
stod du ved min side.
Helt til Cyrus og jeg ble sammen igjen, stod du ved min side.
Vi fant alltid en måte å overleve på. Vi gjorde det sammen.
De beste tyvene jobber aldri alene.
Sa jeg alt det?
Du har retten til å kjempe for din egen kjærlighet.
Men å hjelpe Jafar er ikke riktig.
Du har rett.
-Jeg trodde bare... -Du trodde at du var alene.
Men du er ikke det.
Herregud! En advarsel hadde vært greit.
-Det gjør vondt uten en advarsel. -Gode nyheter.
Hjerterdronningen kontrollerer deg ikke.
Er det sant?
Du...
Jeg forstår ikke.
Jeg har hjertet ditt.
Ja, jeg forstår det ikke heller.
Jeg føler fortsatt at jeg må drepe deg.
Jeg kan gi deg ti sekunders forsprang.
-Nei, jeg vil ikke ha noe forsprang. -Tjue.
-Hva vil du? -Slutt med å prøve å drepe meg!
Ja. Jeg tror det fungerte.
Du slutter å jage meg?
Virker sånn.
Jeg tar hjertet mitt tilbake nå. Tusen takk.
Så hvis jeg har hjertet ditt, gjør du alt jeg sier.
-Vent litt... -Stå på en fot.
Artig.
Nå som du har hatt det gøy, la oss ordne opp.
Flaks med armene som en kylling.
Fantastisk.
Bare fordi jeg ikke må drepe deg lenger, betyr ikke at jeg ikke kan.
Slutt.
Hjelp meg med å overbevise faren min.
Finn bevis med meg
så han kan se at Eventyrland er ekte.
Det er det du vil?
Mer enn noe annet.
Greit. La oss finne beviset ditt.
-Takk for at du reddet Alice. -Ikke nevn det.
-Har dette skværet opp mellom oss? -Mer enn det.
Er du sikker? Jeg vil ikke være usikker på det.
Du kan få ett gratis slag på meg?
Nei takk.
-Seriøst, jeg har ikke noe imot det. -Jeg har det.
-Fordi du heller elsker enn slåss? -Jeg vil ikke bære deg rundt
i de neste fem timene.
Stopp.
-Jeg hører ingenting. -Akkurat.
Jabberwockyen er her.
Er du sikker?
Ganske sikker.
Slutt å leke, Jabberwocky. Vis deg.
Vær forsiktig med hva du ønsker deg.
Du skremmer ikke oss.
-Men jeg vet hva som gjør det. -Ett steg til,
og jeg fjerner hodet fra kroppen din.
Kom igjen, Cyrus. Snakker man sånn til en kvinne?
Hva hadde moren din sagt?
Du vet ingenting om moren min.
Ikke la henne komme seg inn i hodet ditt. Hun er giftig.
Hvis Jafar vet at vi er her, hvorfor sendte han deg?
Han vet ikke det. Og han gjorde ikke det.
Jeg er ikke like glad i Jafar som jeg var.
-Hva vil du ha? -Jeg vil ha det alle vil ha...
...frihet.
Du må tilgi oss for at din frihet ikke er vår prioritet.
Men lykke til.
Ikke vær dum, Alice, ellers blir du begravd i fengselet,
som din lyshårede venninne.
En kiste av glass stopper henne bare fra å råtne
i en liten stund.
Du er et monster.
Ingen blir født som et monster.
Vi blir skapt.
Et produkt av en ond verden...
full av onde mennesker.
Ja.
Jeg spiser frykten deres.
Men om dere fjerner Jafar fra verden, vil frykten dra med ham.
Uten noe å spise blir jeg tvunget til å...
dra videre.
Er det ikke det alle vil?
Vi vil mer enn bare å slå Jafar.
Vi vil ha dronningen tilbake.
Så hvis ikke du kan hjelpe med det...
er du ubrukelig for oss.
Unnskyld. Jeg kan ikke hjelpe med det.
Men hun kan det.
-Ferdig! -Nei.
-Jeg trodde du ikke likte å drikke. -Jeg gjør ikke det. Jeg liker å vinne.
Jeg elsket å drikke før. Men nå om dagen føles det annerledes.
Hjertet mitt er liksom ikke der.
Unnskyld for det.
Du må synes jeg er en forferdelig person som beholder det.
Du kan få meg til å gjøre hva som helst,
og du tok meg til en bar for å drikke.
Du kjemper for å beholde faren din, den eneste familien du har igjen.
Hvis du er en forferdelig person,
skulle jeg ønske alle var like forferdelige.
Jeg vet ikke hvorfor jeg fortsatt vil bevise det for ham,
etter alle disse årene.
-Jeg er vel bare... -Sta?
Akkurat.
Jeg vokste opp sammen med en sta jente.
Synes de er de beste jentene.
Var hun en gammel flamme?
Nei ikke på den måten. Søsteren min, Penelope...
fire år yngre og bedre på alt som finnes.
Det var en innsjø ved hytta vår.
På vinteren frøs den og vi tilbrakte flere timer,
kanskje flere dager på den innsjøen.
Men det tar bare ett sekund, én tynn bit av is,
og så endrer livet seg for evig.
Jeg har alltid lurt på hvordan hun hadde vært når hun vokste opp.
Jeg tror kanskje...
...hun hadde vært litt som deg.
Det var leit å høre.
Jeg vet hvordan det er å miste noen.
Det er ikke riktig av meg å beholde dette.
Herregud.
Så du gir det bare tilbake til meg?
Å bevise noe for faren min, det er bare mitt problem.
Jeg kan ikke tvinge deg med meg.
Jeg må gjøre det alene.
Alice, har du glemt deg allerede?
De beste tyvene arbeider ikke alene.
Dra!
-Seks, syv... -Har du holdt på å telle hele tiden?
Jeg sa det til deg, dette må skje til riktig tid.
Og du teller fortsatt når du snakker til meg?
-Jeg prøver, ja. -Ok.
-Er det bedre om jeg holder kjeft? -Ja, egentlig.
Tre hundre og nitten, 320. Ok, nå!
Jafar!
Jeg har med meg...
...en liten gave.
Jeg bestilte ikke denne.
Han kan være verdifull for oss.
Og, jeg synes...
han er verdig betaling for sverdet.
Du kan ha rett.
Du har noe som jeg eier. Staven min. Hvor er den?
Skal vi prøve det igjen?
Pinnen din er borte. Og det samme gjelder Alice og Knekten.
Snakker han sant?
Cyrus.
Han er redd for konsekvensene.
Men ja.
Han snakker sant.
Da er det bra jeg fortsatt har deg.
Når det gjelder Knekten, har jeg flasken hans...
som er alt jeg trenger for å få ham, uansett hvor langt han løper.
Og hva med meg?
Vent litt, som en flink pike.
Jeg sier ifra når jeg trenger din tjeneste.
Hvis det er for vanskelig for deg å være her...
Det går bra.
Det minner meg på hvorfor vi gjør noe så galt som dette.
Er du klar?
Er du det?
Når vi begynner kan vi ikke snu, vi vet ikke hva som skjer...
med noen av oss.
-Bare vær forsiktig. -Kom igjen da.
Det har aldri vært stilen vår, har det vel?
Nei, ikke egentlig.
Så la oss si...
-Sees igjen snart. -Sees igjen snart.
Fem hundre og nittiåtte, 599, 600. Vi begynner nå.
Nesten fremme, Ana.
Hei! Hva tror du at du gjør?
Jeg viser min respekt. Har du noe imot det?
-Jeg tror ikke vi har truffet hverandre... -Jeg vet hvem du er, Alice.
Cyrus sier du er veldig viktig for Jafar,
og at du vil hjelpe oss om jeg frigjør deg.
Hjelpe deg med hva da?
Å stoppe Jafar fra å kunne skade folk.
Kom igjen.
Det må være rart for deg.
Å være utenfor flasken og se på den.
Jeg kan ikke forestille meg hvordan livet ditt var.
Å vite at når som helst, uansett hvor du er...
...kan du bli dratt bort av mesteren din.
Der er dere! To, tre, det er seks av dere!
Gjør det vondt å forvandles til støv?
Kan du ikke hente ånden din og spørre ham?
Unnskyld karer, skulle gjerne blitt her, men jeg venter på en flaske.
Når som helst nå.
Når som helst nå! Herregud...
Heisann, Jafar. Hyggelig å treffe deg her.
Fortell meg hvor staven min er,
ellers så låser jeg deg inne i den boksen...
...så du kan se Anastasia råtne til hun bare er et skjelett.
-Hvor er den? -Rett bak deg.
Amara.
Hallo, Jafar. Lenge siden sist.
Dette er mellom oss, Jafar. La dem være.
Will, hvor er Alice?
Greit nok.
Jeg lurer på hvordan du kom deg ut av staven.
La oss si jeg ikke lærte deg alt jeg kan.
Det var tryggere for deg inne i pinnen.
Tryggere for deg også.
Du må gjøre noe bedre enn det der.
-Pass deg! -Det er for mange av dem!
Utrolig. Hvor lærte du å slåss sånn?
-Cyrus lærte meg det. -Det var en lykkens dag
-da du fant flasken hans. -Det var ikke bare flaks.
Jeg har aldri brukt et sverd før! Hva gjør jeg?
Stikk det inn i han som prøver å drepe deg, Alice!
Det er et problem.
-Knekt! Så du det? -Jeg er litt opptatt akkurat nå!
Veggene. Dytt ham mot veggen!
Baggen!
Ikke åpne den før du kommer hjem. Kaniner har en tendens til å løpe vekk.
Der har du beviset du trenger å vise til faren din.
Ta den og dra. Jeg distraherer vaktene.
-Men hva med... -Kom deg ut av Eventyrland.
-Hva med at tyver ikke arbeider alene... -Stol på meg.
En utrolig jente som deg vil finne noen.
Jeg har en følelse av at du får en lykkelig slutt snart.
Du har fortsatt mye å lære, Jafar.
Slanger? Du trenger nytt materiale, Amara.
Du har blitt lat etter alle årene.
Du skulle ha drept meg når du hadde sjansen.
Men det er sant. Du kan ikke det.
Du trenger kraften til to magikere, for å bli ferdig med magien din.
Og jeg lover deg dette.
Denne kampen slutter bare med at en av oss dør.
Så uansett hvem det er, taper du.
Etter alle disse årene, har jeg endelig skjønt det...
Hva du egentlig ville ha.
Det var ikke makt.
Det er alltid den samme historien for oss magikere.
Når dagen er omme...
handler egentlig alt...
-...om familie! -Cyrus!
Cyrus.
Bli her.
Du ville aldri ha flaskene.
Du var ute etter menneskene på innsiden.
Sønnen din dør, Amara.
Og den eneste måten å redde livet hans på
når han dør, er å fullføre det vi påbegynte,
å fullføre magien min
for å endre magiens lover.
Hva spurte du meg om, for mange år siden?
Ja.
Er du villig til å gjøre det nødvendige, for å få det du vil ha?