I tidigare avsnitt...
Mästarinna, din önskan är min lag.
De här är dina, tror jag.
Jag är nog en ande, Lizard.
Knektens önskning, han önskade ett slut på ditt lidande
och på samma gång, beviljade han min frihet.
Öl till alla i hela byn!
Vet ni inte vem jag är?
Vi vet vem du brukade vara,
innan Jafar slängde ut dig från ditt palats.
-Var hittade du den? -Lizard. Hon hade den.
Tur att det är ni.
Det är faktiskt jag. Jag är din mästare.
Den mest kraftfulla magin i Underlandet krävdes
för att fängsla Jabberwock.
Det är jag som är Jabberwock.
Vi måste fly Underlandet innan Jafar får tag på oss.
När han får tag på dig, så har han alla tre andar.
De andra andarna...
är mina bröder.
FÖR LÄNGE SEDAN I AGRABAH
Pass.
Jag är med.
Pass.
-Vad gör du? -Höjer insatsen.
-Med en kompass? -En guldkompass
med magiska egenskaper.
Den leder dig till det som du har förlorat
och som du vill återfinna.
För dig kanske det handlar om tvål.
Vad säger ni?
Är ni med?
Det räcker, bror.
Sluta när du är på topp.
Sluta nu?
Du oroar dig för mycket, Taj. Lita på mig.
Jag är med.
Kapo!
Sarak!
Du din fuskande tölp!
Det blir svårt att bevisa att jag fuskade
eftersom att du precis sabbade spelet.
Bättre lycka nästa gång.
Hallå där!
Hallå! Det räcker!
Ut härifrån! Nu!
Du får betala för det här.
Inte lika mycket som du gjorde.
Nu när det där är avklarat...
Mahia! Till allihop!
Jag kan inte fatta vilken tur du hade.
Bara du kan få en sådan bra hand så många gånger i rad.
-Inte ens jag. -Han fuskade.
Kom igen. Det räknas bara som fusk om man blir påkommen.
Annars räknas det som tur.
En dag tar din lycka slut, Cyrus.
Lär dig att spela den hand du har blivit delad.
Vad gör de hemma hos oss?
-Jag vet inte. -Rafi, ge mig din kniv.
Cyrus.
Mamma är därinne.
Maman.
Maman!
NUTID
Jafar hade mina bröder där hela tiden. Hur kunde jag inte märka det?
Var inte hård mot dig själv.
Inte ens Jafar visste om det.
Annars skulle han ha använt det emot dig.
Oavsett så ska vi göra vad som krävs för att befria dem.
Och jag då? Du håller i mitt hem nu
och ärligt talat, jag hatar det. Det är trångt.
-Och vet ni vad det saknar? -Säg inte.
-En toalett! -I alla fall...
först måste vi ta reda på var flaskorna finns.
Om Jafar bor i ditt palats nu,
tror du att han tog med sig flaskorna dit?
-Absolut. -I sådant fall
behöver vi bara bryta oss in i palatset.
Ja, för det är ju så enkelt.
Vi fyra har ingen chans mot Jafars magi.
Det enda som kan skydda oss är en armé...
Min armé.
Din armé har övergett dig, om du inte visste det.
Dina tidigare mannar var villiga att låta dig
bli uppäten av Momeråttor.
Jag är rätt så medveten om folks känslor för mig.
Jag ska motbevisa dem.
Varför slåss mot Jafar om vi bara kan avväpna honom?
Mina bröder och jag föddes inte som andar. Det var en förbannelse.
-Om jag kan bryta förbannelsen... -Kan vi befria dem.
Jag gillar speciellt biten
om att befria andarna från sina flaskor. Den är bra.
Om jag kan ta mig till platsen där förbannelsen yttrades,
så kanske jag kan upphäva den.
Vem förbannade er?
Underbrunnens beskyddare i Agrabah.
Agrabah? Hur i helvete ska vi ta oss dit?
Om du vill till Underbrunnen,
så har Underlandet sin egen.
Magiskt vatten flyter under alla land.
Om du söker vattnets beskyddare
så behöver du bara kalla på henne.
Okej då.
Vi drar.
Vad händer om du misslyckas?
Varje förlorad minut är ännu en chans
för Jafar att få tag på den sista anden.
Det enda som kan rädda Will
är en armé.
Vi befriar mina bröder och Jafar behöver inte Will.
-Ska vi dela på oss? -Ja.
-Det gör vi. -Det gör vi.
Väckte jag dig?
På väg någonstans?
Sakta i backarna.
Berätta om anden.
Eller vill du hellre prata om dina två barn,
som blir badade av sin mor i floden, i detta nu?
"Hur snabbt kan hon ta sig dit?", undrar du.
"Hur kommer hon att döda dem?"
"Kommer hon att bespara bebisen?"
Svaren är...
väldigt snabbt, väldigt långsamt och nej.
Jag är inte så förtjust i bebisar.
Snälla.
Babbel, babbel.
Ni människor bara babblar.
Anden, var är han?
Jag vet inte vart han tog vägen.
Vem var han med?
Hon bor där.
-Snälla, döda mig inte. -Du missförstår.
Jag behöver inte döda dig
för du är redan skrämd till döds.
Synd.
Vad exakt har du gett mig?
Ett sista ögonkast.
De tillhör andens tidigare mästare,
en söt tjej i en söt klänning.
Och du kunde inte fråga henne var flaskan finns?
Hon dog innan jag fick chansen.
Jag antog att en magiker som du skulle kunna hitta ett sätt...
att använda dem.
Jag måste erkänna...
att jag gillar kvicktänkta tjejer.
De visu intueri.
Visione revelare.
Hon har anden.
Är det goda nyheter
eller dåliga?
För hit Drottningen.
Tror du att Underbrunnen kan rädda Maman?
Jag har aldrig sett den själv, men jag har hört historier.
Dess vatten sägs ha magiska egenskaper.
Magiska egenskaper?
Legenden säger att det kan göra en feg man modig,
en girig man generös, en sjuk man frisk.
Det kan vara enda sättet att rädda henne.
Ligger den nära?
En dags resa, kanske mindre.
Du hörde medicinkvinnan. Hon har inte långt kvar.
Vill ni hellre se henne dö än att försöka rädda henne?
Såklart inte. Men tänk om legenden är falsk?
Tänk om hon dör ensam när vi är borta?
-Vi måste göra något! -Det här är inte ditt fel.
-Du kunde inte ha vetat... -Det är en farlig väg till brunnen,
tre män är starkare än en
men om du inte vill, så far jag ensam.
Jag är hennes äldsta son.
Jag har en plikt att uppfylla.
Då delar vi den här bördan, bröder.
Vi rör oss snabbt
och inget får komma i vår väg.
Ser du fram emot att återse dina bröder?
Ja, såklart.
Hur blev ni fördömda till flaskorna till att börja med?
Du har inte berättat.
-Har jag inte? -Jag tror inte det.
Det finns inte så mycket att säga.
Vi var bara på fel plats vid fel tillfälle.
Hade ni inte gjort något?
Inte ens något som kan ha misstagits för...
Det var så länge sedan, jag minns knappt.
Och det är ingen vits med att älta det där nu.
Kom nu, om vi ökar takten,
kan vi vara framme inom en timme.
-Ingen är hemma! -Kaninen, larva dig inte.
Ingen kanin här!
Bara en lycklig familj som njuter av lite kvalitetstid ihop...
-i ensamhet. -Det här går snabbt.
Tid är dyrbar, Knekt.
En minut är lika med 60 sekunder, vilket är lika med 60 000 millisekunder.
Vet du hur mycket jag kan göra på 60 000 millisekunder?
Du skulle inte ha några millisekunder om jag inte hade hittat
din satans familj. Öppna dörren nu.
Vad vill du?
Det handlar inte om vad jag vill. Utan vad hon vill.
Vad...
Var inte rädd, Kaninen. Jag ska inte skada dig.
Du har redan tagit min fru,
mina barn, min stolthet.
Vad mer vill du ha av mig?
Din förlåtelse.
Jag kan aldrig ge tillbaka det jag har tagit
och jag kan inte gottgöra det du har förlorat,
men jag kan säga förlåt, Kaninen.
Jag är hemskt ledsen.
Gjort är gjort.
Varför vill du ha min förlåtelse?
För att jag behöver din hjälp.
Med vadå?
Att bli den drottning som alla förtjänar.
Jag vill besegra Jafar,
vinna tillbaka Underlandet, inte för mig, men för folket.
Säg till dem att de kan lita på mig.
Är hon fullständigt från vettet?
Hon vill bättra sig.
Om det är möjligt får vi se med tiden.
Att besegra Jafar har tyvärr blivit ert minsta problem.
Vad menar du?
Jafar har släppt lös Jabberwock.
Hur?
-Vad är en Jabberwock? -Vem berättade för honom?
Jag vet inte hur eller varför.
-Men hon är fri. -Är det illa?
Nu vill du nog fly från Underlandet
-innan hon hittar dig. -Det låter som en bra...
-Nej! Vi åker inte. -Åker inte.
Jag sa att jag ska rädda Underlandet
och jag menade det.
Om Jabberwock är lös, ännu större anledning att slåss.
Kanin, jag ska inte tvinga dig till något,
men om du bryr dig om Underlandet, vad det har varit och kan bli,
så behöver jag din hjälp.
Hör av dig till alla, vitt och brett, och säg
att kampen om att rädda Underlandet håller på att börja.
Skynda dig, Will.
Vi måste hitta Alice och Cyrus och varna dem.
-Den här Jabberwock... -Om Jabberwock är lös,
så är det inte säkert för någon att vara ute i det öppna.
Jag lägger märke till att vi befinner oss ute i det öppna.
-Var inte så rädd, okej? -Sluta skräm mig, då.
Jag är seriös.
Jabberwock lever på rädsla. Hon känner lukten av den.
Varför tog vi inte Kaninens erbjudande om att lämna Underlandet?
-Jafar kommer att förstöra Underlandet. -Den riktiga anledningen.
Kaninen kanske köpte det där,
men jag känner dig bättre.
Du gör bara saker som kan leda till något bra för dig själv.
-Så vad är ditt motiv? -Det finns inget motiv, Will.
Jag begick ett misstag.
Jag försökte ändra på det förflutna och fixa vårt förhållande,
men istället förstörde jag framtiden.
Det handlar inte om att göra det bättre för mig själv,
för det kommer aldrig att bli bra för mig...
utan dig vid min sida.
Men jag kan göra andras liv bättre
och då måste jag göra mig av med Jafar.
Tror du att du klarar det?
Vad är det?
Hörde du något?
Jag hör ingenting.
In i flaskan, Will.
-Skulle inte tro det. -Det var ingen fråga. Jag beordrar dig!
In i flaskan, Ande!
Du kan tacka mig senare.
Kom då! Visa ditt ansikte!
Var är du?
God eftermiddag, Ers Majestät.
Du kan väl bättre än så.
Vad är det för fel?
Är du rädd, Jabber?
Det är inte jag som skakar.
Jag känner dina mardrömmar.
Jag känner smaken av din fruktan.
Din rädsla.
Du är rädd att jag ska hitta flaskan.
Men jag vet något som inte du vet.
Jag har redan hittat den.
Det finns bara ett svärd som kan skada mig.
Och det var inte det där.
Kom nu, Ande.
Det roliga har bara börjat.
Enligt den här kartan
borde Underbrunnen ligga här framme.
Vad i all världen?
Ursäkta, herrn. Vi behöver...
Två dörrar framträder längs en stenig stig
och de resande undrar alltid
vilken dörr som leder till brunnen
och vilken som leder till undergång.
Gör ett dåligt val och lev med konsekvenserna.
Det finns inte rum för misstag.
Det låter som en gåta.
Herr Riddare...
vi har ett viktigt uppdrag.
Om du berättar vilken dörr som är vilken, så vore det underbart.
Det är ohövligt att ignorera människor.
Du borde svara på tilltal.
Han svarar inte.
Vi har inte tid att leka. Vi går runt.
Det är lugnt.
Vi måste bara lista ut vilken dörr vi ska öppna.
-Hur? -Kan du ge oss en ledtråd?
Svara!
Det hjälper nog inte att skrika...
Jag är trött på att mitt öde ligger i andras händer,
folk som säger åt mig vad jag kan göra.
När jag blev fri från flaskan så trodde jag...
Förlåt, Alice.
Det här kan inte vara den enda vägen.
Om det ändå fanns en annan väg.
Ibland måste man lära sig att spela den hand man blivit delad.
Det måste vara här.
Hur mycket ska vi ta?
Så mycket som möjligt.
Jag är Nyx, Underbrunnens beskyddare.
Vem stör min sömn?
Jag heter Cyrus.
Det här är mina bröder.
Vi kommer å vår mors vägnar.
Er mor...
hon är illa bränd.
Ja.
Hon har ont.
Det är därför vi är här.
Vi har hört att ditt vatten är magiskt.
Att det har läkande kraft.
Mitt vatten kan bara läka de vars öden
ännu är oskrivna.
Er mors öde är redan förutbestämt.
Hon kommer att dö.
Nej. Det kan inte stämma.
Jag beklagar ert lidande,
men det här vattnet är inte för er.
Varför ska hon dö på grund av mitt misstag? Svara.
Ge tillbaka vattnet...
eller betala priset.
Vart ska du?
Hem.
Med vattnet? Du hörde henne.
Jag hörde en varning.
Det är en sak att luras i kortspel.
En annan att lura ödet.
Vi har inget val.
Antingen så slåss vi eller så ger vi oss.
Mod eller feghet. Jag vet vad jag väljer.
Frågan är, gör du?
Jag kan inte... kommer inte, låta henne dö på grund av mig.
Det är inte ödet. Det var ett felsteg. Mitt felsteg.
Och det här, som vi håller i,
är mitt enda sätt att sona för det.
Kan ni ta det ifrån mig, bröder?
Ber du oss att stjäla vattnet för din skull
eller för Maman?
För Maman, såklart.
Okej.
För Maman.
Två dörrar.
En som leder till Underbrunnen
och en till undergång.
Vadå undergång?
Så du kommer inte att svara på några frågor?
Ja.
Kommer du?
Nej.
Men du gjorde just det.
-Du kan bara säga ja och nej? -Nej.
-Sa du precis nej? -Nej.
Det här är larvigt.
-Det måste finnas en annan väg. -Finns det en annan väg?
-Ja. -Bra. Fråga hur.
Vänta. Du har redan försökt att gå runt och det gick inte.
Han ljuger.
-Va? -Det är gåtan.
Du är en lögnare, visst?
-Nej. -Det betyder ja.
Leder den här dörren till Underbrunnen?
Ja.
Tack så mycket.
Du gjorde det.
Jag är bra på gåtor.
Du är bra på allt.
Vad är det, älskade?
Det är något. Jag har känt det hela dagen.
-Jag kan inte... -Jo,
du kan berätta allt för mig.
Okej.
Jag vill att du stannar här.
Jag måste göra det här ensam.
Va?
Det här är min börda, min förtrollning att bryta.
Men jag trodde att...
Varför måste du vara så envis?
Förlåt mig.
Det är lugnt.
Gå bara.
Will.
Bra. Du är vaken.
Anastasia och Will,
återförenade till slut.
Säg mig, är det så här ni hade föreställt er det?
Sluta upp med ditt olidliga kallprat.
Eller är det din form av tortyr?
Oturligt nog för dig,
så har jag något annat i åtanke.
Vi har gjort det här förut. Vi vet båda hur det slutar.
Jag är andens mästare. Jag har tre önskningar.
För att din trollformel ska fungera
måste jag säga mina önskningar, så att anden hamnar i flaskan igen.
Jag kunde inte säga det bättre själv.
Du har inget att hota mig med.
Du kan inte döda mig.
Du kan inte döda Will.
Rätt igen.
Du har slut på möjliga drag, Jafar.
Varför lossar du inte på mina rep?
Vi kan göra en överenskommelse.
Betydde vårt samarbete ingenting för dig?
Jag hade en partner en gång i tiden.
Hon hette Amara...
Underbar kvinna, precis som du.
Och precis som du, så trodde hon på att samarbeta.
Tyvärr så kom vi inte överens
om det bästa sättet att uppnå våra mål, så...
jag hittade ett annat användningsområde för henne.
-Rörande. -Jag får alltid vad jag vill ha.
På ett eller annat sätt, kommer du att yttra dina önskningar.
Vad som händer nu, kan antingen göra ont
eller göra väldigt ont.
Gör ett klokt val.
Som Amara nu har lärt sig...
det finns öden som är värre än döden.
Du hörde honom.
Önska något.
-Jag kan inte. -Jo.
Önska honom ut ur Underlandet, nu.
Jafar, jag önskar att du...
Det skulle aldrig ha funkat mellan oss, älskling,
men var inte ledsen.
Jag har gått vidare.
Jag hittade någon annan,
någon lovande.
Ni har visst redan träffats.
Vi behöver hennes önskningar.
Sluta inte förrän hon är knäckt.
Du igen.
Ska du stjäla mer vatten?
Nej.
Vad vill du då?
Jag ber om din nåd.
Du borde veta
att jag inte förbarmar mig över de som inte förtjänar det.
Snälla. Jag ber dig.
Allt händer av en anledning.
Tids nog kommer du att förstå den anledningen.
Ni klarade det.
Såja, Maman.
Såja.
Ert vatten, hon behöver mer.
Det här kanske var hennes öde.
Andas djupt nu.
Såja.
Ja.
Det är ett mirakel.
Kom.
Du lever, Amara.
Dina söner
räddade dig.
En önskning befriade mig från flaskan,
från förbannelsen.
Nu när jag är fri, ber jag om nåd.
Inte för mig, men för mina bröder.
De är oskyldiga.
De stal från mig, precis som du.
De gjorde bara vad jag bad dem...
vad jag krävde av dem.
Det var mitt fel. Jag var korkad, arrogant.
Men jag förstår nu.
Efter en livstid av att uppfylla önskningar åt andra arroganta idioter,
så förstår jag att det inte finns några genvägar.
Att livet ibland är...
som det ska vara.
Jag har lärt mig min läxa.
Straffa inte mina bröder för min arrogans.
Snälla.
Jag ber dig.
Befria dem från förbannelsen.
Bara när vattnet återförs kan förbannelsen hävas.
Jag kan inte ge tillbaka vattnet.
Jag gav det till min mamma för över 100 år sedan.
Hon är tyvärr död sedan länge.
Nej.
Din mamma lever.
Det är omöjligt.
Återför vattnet
och förbannelsen upphävs.
Säg var jag kan hitta henne.
Nej, vänta! Snälla, nej!
Berätta var hon är! Vänta, snälla!
Kom tillbaka! Var är hon?
Du är tillbaka.
Vi trodde att vi hade förlorat dig.
Hur känns det?
Konstigt.
Som att jag sovit i 100 år.
Vad behöver du?
Kan vi göra något?
Bara en sak.
Kom hit.
Låt mig se på er.
Min tre modiga, vackra söner.
Och de har flyttat berg för att få dig tillbaka.
Få mig tillbaka?
Varifrån? Var var jag?
Du var illa bränd.
Vi trodde inte att du skulle överleva.
Men jag gjorde det.
Och jag förstår inte hur.
Det var magi som räddade dig.
Magi?
Från var då?
Underbrunnen.
Vi hade inget val.
Berätta exakt vad ni gjorde.
Vi stal det, vattnet.
Cyrus, nej.
Beskyddaren sa att du inte kunde räddas, men kolla,
-du läkte. -Tog ni vatten alla tre?
Då måste ni åka härifrån, allihop, på en gång.
Åka? Vänta. Varför?
Skynda. Tiden är knapp. Bara så kan ni skyddas.
Skyddas från vadå?
Hon kommer att leta efter er.
Vad ni än gör, stanna inte förrän ni har lämnat Agrabah.
Om vi har tur, är ni iväg innan hon inser det.
Hon får inte hitta er.
Jag ber dig. Förbarma dig. Det är mina barn.
Ni lät era begär överskugga era öden.
Nu kommer era öden att bli
att tillfredsställa andras önskningar.
Cyrus!
Nej!
Nej! Mina pojkar!
Cyrus!
Jag är ledsen, Maman. Förlåt mig.
Nej!
Fascinerande.
Tycker du inte?
På utsidan, inte mycket för världen...
inget ovanligt.
Men på insidan...
ett pris mer värdefullt än...
guld?
Precis som huvudet ditt,
inte så spännande på utsidan,
men på insidan...
Om jag skulle gräva djupt nog
finns det inga gränser för vilka skatter som går att hitta.
Så...
låt oss ta reda på det kanske?
Lilla gris, lilla gris,
släpp in mig.
Var stark, Ana. Hon kan inte skada dig.
Jag vill inte skada dig.
Jag vill hjälpa dig.
Du har lidit så mycket.
Du har redan levt ett liv i rädsla, eller hur?
Du tror att om prinsen hade valt dig
istället för din styvsyster, så...
hade din mamma älskat dig.
Och nu tror du att du aldrig kommer att få uppleva kärlek
och att det där mörka, djupa hålet i ditt hjärta
kommer att förbli tomt...
en ihålig påminnelse...
om det liv som du kunde ha levt.
Känner du mig inuti ditt huvud...
hur jag reser från rum till rum?
Jag ser...
allt.
Det finns ett mörker inom dig.
Det är som en sjukdom.
Det får dig att ruttna från insidan.
Du flydde från den enda kärlek du någonsin har upplevt
och nu är du rädd...
att du aldrig får den tillbaka.
Du och jag har någonting gemensamt nu.
Vi vet båda exakt
vem du är.
Och du är livrädd för att det bara är en tidsfråga
innan han också vet.
Du kan aldrig få hans kärlek tillbaka.
Men det är ändå inte det du vill.
Eller hur?
Annars skulle du aldrig ha tagit på dig den där kronan.
Du gjorde rätt val.
Gör det igen.
Önska dig din älskade...
älskade...
krona.
Gör det.
Önska dig din krona
och du blir av med ditt lidande.
Gör det inte, Ana.
Önska dig din krona
och han blir av med sitt lidande.
Min krona...
Fortsätt.
Jag önskar mig min krona!
Bra.
Och nu, önska dig
dina juveler.
Gör det.
Jag önskar mig mina juveler.
Är hon inte vacker?
Och nu...
önska dig att jag ska sluta.
-Nej. -Gör det.
Jag önskar att du slutar.
Din önskan är beviljad.
Som jag sa...
Jag får alltid vad jag vill ha.
Ers Majestät.
Jag ber om ursäkt.
Jag ville komma tidigare, men jag har gömt mig,
du vet, i tunnlarna.
Om Jafar visste att jag fortfarande var här...
Jag har något till dig.
Det är inte mycket, men det var allt jag kunde tillstå
under omständigheterna.
Nu kan vi lämna den här platsen tillsammans.
Det måste finnas ett sätt för mig att öppna din...
Varför gör du det här?
-Du är min drottning, Ers Majestät. -Inte längre.
Du måste varna Alice och Cyrus.
Gå till Underlandets utkant, säg att det är över.
Jafar har släppt lös Jabberwock.
Han har Will, han har alla tre flaskorna.
Underlandet är förlorat och jag lät det hända.
Säg att de måste lämna Underlandet
så snabbt som möjligt och inte se tillbaka.
Och du då?
Glöm mig.
Alice.
Du kanske skulle behöva hjälp.
Du följde efter mig.
Hur mycket såg du?
Varför berättade du inte?
För att...
Jag var rädd att förlora dig.
Allt som har hänt här är mitt fel...
förbannelsen, flaskorna, Jafar, allt ditt lidande.
Det är straff för mina misstag.
Alla har gjort saker som de ångrar.
Alla begår misstag.
Inte du.
Jag gav upp hoppet om oss.
Innan Will och Kanin förde mig till Underlandet,
innan de sa att du levde,
var jag på en vårdanstalt
och jag gick med på något...
en procedur som skulle radera mina minnen från den här platsen...
och av dig...
för alltid.
Jag ville glömma dig helt...
alla våra äventyr.
Det gjorde för ont att minnas.
Du blev kär i en ande, Alice.
Tänk om flaskan gjorde mig till en bättre man?
-Och nu när jag är fri... -Då är jag din flaska.
Om vi lever våra liv i det förflutna
så kan vi aldrig röra oss mot vår framtid tillsammans.
Vad är det?
Någon sa en gång att allt händer av en anledning.
Jag börjar tro på det till slut.
Kom nu.
Om din mamma är vid liv, så måste vi hitta henne.
Det är på tiden att vi träffas.
Du trodde inte att jag skulle klara det ensam, Amara.
Så fel du hade.
Hade hon?
Jag vill minnas att du kallade på mig
för lite välbehövlig förstärkning.
Och jag vill minnas
att jag drog Väpnarsvärdet ur din mage...
något som jag lätt kan göra ogjort.
Snart har jag allt som jag alltid har velat ha
och ingen i den här världen...
eller andra, kommer att lyckas stoppa mig.
Så...
låt oss börja.