Aiemmin tapahtunutta:
En ole koskaan tavannut kaltaistasi ihmistä.
Enkä minä kaltaistasi henkeä.
-Ei! -Cyrus on elossa.
Kauan sitten hankin sinulle sydämesi takaisin. Auta minua saamaan omani.
Emme saa haluamaamme ilman täytettyjä toiveita.
-Rakastan sinua. -Niin minäkin sinua.
Saanen esitellä Ihmemaan kuningattaren.
Anastasia.
Tänään lähdemme täältä. Tulen luoksesi, Alice.
Seuraan vain aurinkoa länteen ja löydän sinut.
Nimeni on Elizabeth, mutta minua kutsutaan Liskoksi.
-Varastelimme Willin kanssa. -Kuulostatte läheisiltä.
-Cyrus! -Alice.
Näetkö tuon myrskyn? Se on Jafar, joka on perässämme.
-Sinähän olet hänen kumppaninsa. -Entinen kumppani.
-Miksi liittouduit hullun kanssa? -Halusin sinut.
-Haluan sinut takaisin. -Varokaa!
Mitä tapahtui?
Voin pelastaa hänet. Toivon, että Alicen kärsimys päättyy.
Kahleeni katosivat. Olen vapaa.
-Olet nero, Will. Missä hän on? -Poissa.
-Missä pullo on? -Piru vie.
Piru vie.
-Lisko. -Will.
-Luulin sinun kuolleen. -Luulin sinun muuttuneen kiveksi.
-Mitä teit tuolla? -Pitkä ja taianomainen tarina.
Vaikka ymmärtäisin sen, ei ole aikaa selittää.
-Lähdetkö noin vain? -Alice ja Cyrus ovat pulassa.
-Vastahan sinä tulit. Odota! -Jutellaan myöhemmin...
-Mitä tapahtui? -Piru vie.
-Nämä ovat varmaankin sinulle. -Mitä ne ovat?
Toivomuksia.
Valtijattareni minun, tahtoni on sinun. Kerro kolme toivettasi.
Perhana. Taidan olla henki.
Ja minä olen valtijattaresi.
-Alice. -Cyrus.
Vaikea erottaa unta todellisuudesta.
Olit syvässä unessa, mutta nyt olet hereillä.
Erittäin todellista.
-Olemme yhdessä. Teimme sen. -Sinä teit sen.
Yhdessä olette vielä sietämättömämpiä.
-Mitä sinä teet täällä? -Älä uhkaile minua.
Riittää. Voimme joko toimia yhdessä tai tuhoutua yhdessä.
-Miksi toimisimme hänen kanssaan? -Alice ei muista.
-Ehkä hän ei vain välitä. -Mistä te puhutte?
Hetkinen. Miksi te edes puhutte toisillenne?
Herttasotilas on pelastettava.
-Miksi? -Ajattelet aina vain itseäsi.
Yksikin sana vielä, niin saat ansiosi mukaan.
Herttasotilas käytti antamasi toivomuksen pelastamiseesi.
Sen seurauksena myös minä sain vapauteni.
Ikävä kyllä taikuudella on hintansa, kuten tiedät.
Pullossa on oltava aina henki.
-Will on siis... -Pahoin pelkään.
Siksi emme voi lähteä vielä Ihmemaasta.
-Meidän on pelastettava hänet. -Meidän ei tarvitse tehdä mitään.
-Et kai tosissasi harkitse? -Henkenä opin tietämään...
...mitä ihmiset toivovat syvällä sisimmässään.
Kuningatar haluaa samaa kuin sinäkin. Olla rakkaansa kanssa.
Hän haluaa olla Willin kanssa.
Sitä paitsi tarvitsette apua, jos haluatte ehtiä ennen Jafaria.
Taikavoimista voisi olla hyötyä.
Hyvä on sitten. Etsitään pullo ja pelastetaan Herttasotilas.
Sitten häivytään Ihmemaasta.
Punaisen kuningattaren valtakausi on ohi.
Minä hallitsen nyt Ihmemaata.
Nautitko näkemästäsi, isä?
Nyt istun valtaistuimella, jota en mielestäsi ansainnut.
Ei se ole valtaistuin, ellei istuja ole sen arvoinen.
Sinä istut vain isolla tuolilla.
-Oletko sinä sitten sen arvoinen? -Enemmän kuin sinä.
Yritit murhata oman poikasi.
Jos olisin onnistunut-
-maailma olisi parempi paikka.
Viekää hänet pois!
Jafar... Vai sanonko "teidän majesteettinne"?
Palasit.
-Toivottavasti tuot hyviä uutisia. -Mieheni etsivät koko yön tuloksetta.
He jatkavat, kun ovat levänneet hetken.
Levänneet!
Kolmas toivomus käytettiin. Henki palasi pulloonsa.
Kasaa vaikka armeija kokoon. Tarvitsen pullon heti paikalla.
Olen yrittänyt, mutta teille työskentely-
-lyhentää elinajanodotetta.
Samoin epäonnistuminen. Sen olet tehnyt.
Odota. Saattaa olla keino saada haluamanne.
Eräs muinaisolento on ollut vankina sadan vuoden ajan.
Sen nimeä ei edes uskalleta lausua ääneen.
-Jatka. -Se on armeijoita väkevämpi.
Kun kerrotte sille toiveenne, mikään ei pysäytä sitä.
-Anelen silti, ettette tekisi sitä. -Kerro nimi.
Se on Jappervokki.
Jos pullo kieri alamäkeen, se päätyi luultavasti tänne.
Jokeen.
-Onko pakko tarpoa mudassa? -Mikä hätänä?
Suostutko likaamaan vain kätesi?
Opeta tyttöystävällesi tapoja ennen kuin joku muu opettaa.
Pullo on saattanut kulkeutua alajuoksulle.
Kun seuraamme jokea, löydämme Willin.
-Oletko kunnossa? -Olen.
-Varmastiko? -Tietysti.
En osaa kuvitella, mitä jouduit kokemaan palataksesi tänne.
Kuinka pääsit takaisin?
Kani ja Herttasotilas vapauttivat minut.
-Mistä? -Englannista.
He toivat minut etsimään sinua.
Kauanko sinä olit Jafarin vankina?
Se oli varmasti kamalaa.
-Kuulumisia on kerrottavaksi. -Jutellaan vain.
Emme ole aina näin lähellä kuningatarta.
-Meillä on aikaa olla yhdessä. -Tiedän.
Hän on vain niin katala.
Cyrus. Missä hän on?
-En tiedä. Hän oli äsken takanamme. -Hän teki sen taas.
-Emme voi tietää. -Tiikeri ei raidoistaan pääse.
Etsiikö hän Herttasotilaan yksinään?
Epäilemättä, mutta miksi?
Miksi etsiä Alice ja Cyrus?
Lupasit auttaa heidät yhteen, ja nyt he ovat yhdessä.
-He saattoivat jo lähteä Ihmemaasta. -Mihin pyrit tuolla?
Olet täyttänyt velvollisuutesi.
Etkö ansaitsisi vähän omaa aikaa?
Olisihan se mukava hengähtää hetki.
Toteutat ensimmäisen toiveeni ja sitten voit mennä.
-Sopiihan se. -Katsotaanpa.
-Minä toivon... -Varovasti.
Toivomuksiin liittyy erittäin tärkeitä sääntöjä.
-Millaisia? -Sellaisia, joita en muista.
Minä en saa...
En voi... Jotakin...
No niin. En voi pakottaa rakastumaan.
Selvä. Entä jos tehdään näin?
Kerro oma toiveesi, niin toivon sen puolestasi.
-Oikeastiko? -Vanhojen aikojen tähden.
Kukaan ei ole ollut minulle näin kiltti.
En halua mitään isoa. Sillä on seurauksensa.
Jotakin pientä ja turvallista.
Kuten jääkylmä olut.
Vielä parempaa... Olutta koko kylälle!
Yksi timanttikorvakoru.
Yksi rubiinisormus.
Näillä syömme kuukausia.
Mutta mitä teemme hänelle?
Missä minä olen? Keitä te ihmiset olette?
"Te ihmiset." Kuulitteko?
"Te ihmiset."
-Ettekö tunne minua? -Miksihän kaappasimme sinut?
Totta kai tunnemme. Ennemminkin tiedämme, kuka olit-
-ennen kuin Jafar heitti sinut palatsistasi ulos.
-Eikä heittänyt. Hylkäsin sen. -Aivan kuten hylkäsit meidät.
Veit satomme ja annoit hirmuisten olentojen vallata peltomme.
Sinun takiasi näemme nälkää.
Sinun takiasi kärsimme.
Nyt sinä, muruseni-
-olet se, joka saa kärsiä.
Olit niin hyödyllinen minulle.
Ikävää aiheuttaa tällaista päänvaivaa.
Kiitos. Tämä on paljon miellyttävämpää.
-Mistä löydän Jappervokin? -Miksi?
Minä kysyn kysymykset. Mistä löydän sen?
Auttaisin mielelläni.
Ilman kehoa se ei ole mahdollista.
Mikä tahansa on mahdollista.
-Haluaisitko taas kävellä? -Tietysti.
Auta sitten minua, niin minä autan sinua.
Jappervokin vangitseminen vaati 500 miestä ja väkevää taikuutta.
Nöyränä palvelijananne pyydän, ettette tekisi tätä.
Pelkosi ja halusi olla kohtaamatta sitä-
-minua juuri kiehtookin olennossa.
Kuulehan.
Ihmemaassa on jotakin, mitä haluan. Henki.
Olen kyllästynyt jahtaamaan häntä.
Kun minulla on olento rinnallani, uhka sen vapauttamisesta-
-päättää luultavasti jahdin.
Silloin koko Ihmemaa lähtee etsimään henkeä puolestani.
Silloin Alicella ja hengellä ei ole vastassaan vain minä.
Heillä on vastassaan kaikki.
Herttasotilas! Herttasotilas!
Olet hävytön, Isabella.
-Hitonmoista olutta. -Sitähän toivoimme.
Harvemmin väki ilahtuu näkemisestäni.
Yleensä päätäni vaaditaan vadille. Hehän rakastavat minua.
En olisi onnistunut ilman sinua.
-Mikä on seuraava toive? -Eikö pitänyt olla varovainen?
Olemmekin. Eihän tästä tullut mitään seuraamuksiakaan.
Aamulla on vain krapula, mutta se tuskin liittyy toivomukseen.
Keksi nyt jotakin itsellesi.
-Se on työn alla. -Hyvä.
Mistä Cyrus oikein valitti?
Henkenä on mahtavaa.
Meidän ei pitäisi etsiä kuningatarta, vaan Herttasotilasta.
Kun löydämme hänet, voimme lähteä Ihmemaasta ja aloittaa elämämme.
-Entä jos kuningatar on vaarassa? -Hän lähti itse pullon perään.
Tuolla on katkenneita oksia.
Hänen mekkonsa on repeytynyt. Nämä ovat kamppailun merkkejä.
Polkua ei näy.
Sellainen voi silti olla olemassa. Etsi sammalta puun pohjoispuolelta.
-Mitä suunnittelet? -Pientä taikaa.
Kuunvalkoinen kivi.
Höyhen.
Pöllön olisi parempi, mutta kelvatkoon.
Sammalta puun pohjoispuolelta.
Locus mirabilis.
-Mitä se tekee? -Etsii omistajansa.
-Se johtaa meidät kuningattaren luo. -Onko sinulla yhä taikavoimia?
Ei. Tämän loitsun voi oppia kuka tahansa.
-Kuka sen opetti sinulle? -Äitini.
-Olisinpa tavannut perheesi. -Sitä minäkin toivon.
Menetin perheeni jo kauan sitten.
Menetetyt asiat saavat nyt riittää. Katsotaanpa, mitä löydämme.
Täällä kuulemma pidetään Jappervokkia.
Kääntykää takaisin. Mitään hyvää ei seuraa tänne astumisesta.
Minä hallitsen nyt Ihmemaata.
Siirry sivuun, jos haluat elää.
Teidän on käännyttävä takaisin.
Oletko valmis kuolemaan petoa suojellaksesi?
En ole sitä pelastamassa, vaan teitä.
Kiitos huolenpidostasi.
Osaan huolehtia itsestäni.
Olette typerys. Tuolla odottaa vain kuolema.
Kuolema ja minä olemme vanhoja tuttuja. Kerro terveisiä.
En ole hirviö. Olin ennen yksi teistä!
Minäkin olin köyhä, epätoivoinen ja vihainen kohtalostani.
Mikset sitten kuunnellut avunpyyntöjämme?
Joka talvi rukoilimme suojelua-
-kylämme vallanneita hirviöitä vastaan.
Tänään meillä on niille ruokaa annettavaksi.
Emme voi jättää häntä.
Emme tiedä heidän suunnitelmiaan. Ei kyllä hyvältä näytä.
Jos olisimme tuossa, auttaisiko hän meitä?
Ei auttaisi, mutta me emme olekaan hänenlaisiaan.
Jos syötätte minut pedoille, tilanteenne ei ole huomenna parempi.
Jos pyydätte minusta lunnaita, saatte rahoilla ruokaa vuosikausiksi.
Olen arvokkaampi elävänä.
Hyvä on. Kerro nimi.
-Kuka maksaisi hengestäsi? -Olen kuningatar. Kyllä joku maksaa.
Kerro nimi.
Ei kukaan.
Me maksamme.
Kuningattaren hirmuteot ovat totta. Hän hallitsi teitä pelolla.
Nyt haluatte tehdä samoin.
Olette hyviä ihmisiä. Jos tapatte hänet, ette ole häntä parempia.
Paljonko maksatte hänestä?
-Onko sinulla yhtään? -Ei.
-Se oli pikemminkin vertauskuva. -Häipykää, muukalaiset.
-Emme lähde ilman kuningatarta. -Sitten kohtalonne on sama.
Hyvä yritys.
Pitäisi varmaan kiittää.
Mistä?
Olette ainoat Ihmemassa, joita eloonjääntini kiinnostaa.
Soihdut on saatava sammumaan. Ne houkuttelevat otuksia.
-Yritän ylettyä. -Yritä kovemmin.
Uskomatonta.
Ehdimme olla päivän yhdessä, ja tähän tämä päättyy.
Mitä nuo ovat?
Sieltä tulevat kotsapossut.
Liekit melkein sammuivat, mutta ne lähestyvät.
Se johtuu kaulakorustasi!
-Tällaista loistoa en ole nähnytkään. -Hankkiudu siitä eroon!
Hyvin hoidettu.
Anna olla. Nyt on mentävä.
-Onko mukavaa? -Ehkä elämäni paras ilta.
Mitä teet täällä yksin?
Taidan ymmärtää, mistä on kyse.
Olet ihastunut johonkuhun. Tiesin sen.
Kerrohan sen onnenpojan nimi.
En kerro koskaan.
Autoin Alicen Cyruksen luokse. Nyt he elävät onnellisina.
Selvästikin tiedän, kuinka auttaa rakastuneita naisia.
Ethän sinä voinut pakottaa ketään rakastumaan.
Voin auttaa muilla tavoin.
Pistän hänet huomaamaan sinut.
Mikä tytössä kiinnittää sinun huomiosi?
Minunko?
Itseluottamus. Se on seksikästä naisessa.
Mitä muuta?
Intohimo, spontaanius, riskinotto, seikkailunhalu-
-ja tyylikkyys. Tytön on osattava kantaa leninkinsä.
Pieni tuhmuus ei haittaa.
Tärkeintä on, että hänet nähdessään tuntuu kuin raketit lentelisivät.
Raketitko?
Ilman niitä ei ole mitään.
Hyvä on.
Sitä haluan. Se on toinen toiveeni.
Onnistuuhan se.
Näytetään äijille, mistä he ovat jääneet paitsi.
-Jään mieluummin tänne. -Mitä oikein pelkäät?
Pelkään, ettei ihastukseni tunne samoin minua kohtaan.
Katso itseäsi. Hänen täytyisi olla täysi idiootti ja sokea kuin lepakko.
Ellet mene, haen hänet tänne. Kerro, kuka hän on.
Se olet sinä.
Se olet aina ollut sinä.
Teit oikein. Jos et olisi jättänyt korua, olisimme nyt kuolleita.
-Se on vain esine. -Nimenomaan.
En kuvitellut ensimmäistä päiväämme yhdessä tällaiseksi.
Etsimisesi oli helvetillistä.
Välillä luulin, ettemme enää näkisi.
-Nyt kun olemme vihdoin yhdessä... -Mitä?
-Pelkään. -Mitä niin?
Pelkään, etteivät taistelut ikinä lopu. Aina tulee vielä yksi tehtävä.
Aina on jokin asia, joka estää meitä olemasta yhdessä.
Este onnelliselle lopullemme.
-Mitä tuo on? -Ilotulitus.
Eihän tuossa ole järkeä. Tuo on valtakunnan köyhimpiä kyliä.
Heillä on tuskin varaa ruokaan, tuollaisesta puhumattakaan.
Ehkä he ovat toivoneet sitä.
-Jos joku teki toivomuksen... -Sitten löydämme hengen.
Tulkoon valkeus.
Miksi olet täällä?
Olet ymmärtääkseni ylen väkevä.
-Minun on löydettävä jotakin. -Kuuntele typeriä sanojasi.
Pelkkää hölinää.
Minulla on muutakin kuin sanoja.
-Voin vapauttaa sinut. -Pelkkää hölinää.
Olet jo peloissasi.
Enkä ole vielä edes ovea avannut.
-Mitä ovea? -Mielesi ovea.
Jokaisella on sellainen ovi.
Sen takana ovat kauhistuttavimmat ajatukset-
-ja suurimmat pelot.
Musta magia on minulle tuttua.
Et pääse pääni sisään.
En ole huolissani pääsi sisälle pääsystä.
Etkö ymmärrä? Olen jo siellä.
Kuulostaa juhlavalta.
Jos Willin tunnen, hän on tuolla keskipisteenä.
Ehkä hän on pullossaan-
-eikä hänen isäntänsä ilahdu, kun kerromme vievämme hänet.
Parasta hajaantua etsimään laajemmalta alueelta.
Mikä estää pullon löytäjää pakenemasta sen kanssa?
Meidän on vain luotettava toisiimme.
-Odota, Alice. -Haluan löytää Herttasotilaan ensin.
Löydämmekin hänet. Ensin...
Tiedän, miten vaikeaa oli luopua korusta.
Se oli kuitenkin menneen symboli.
-Nyt elämme tulevaisuutta. -Tiedän.
Kaiken sen ajan, jonka etsin sinua-
-kaulakoru oli ainoa asia, jonka kautta tunsin yhteyden.
Ehkä tarvitset jotakin muuta.
Meidät keskeytettiin tökerösti Kiehuvalla merellä.
En ehtinyt antaa tätä.
Olin kysymässä sinulta jotakin.
Vastasin ennen kuin ehdit aloittaakaan.
Aioin kertoa vaarojen uhmaamisesta ja ettei mikään pitäisi meitä erossa.
Se tapahtui jo.
Mitä sanoisin naiselle, joka vaaransi henkensä takiani?
Nyt ja aina-
-taistelemmepa sitten kotsapossuja tai pahoja velhoja vastaan-
-tai vain katselemme pilviä, minä rakastan sinua.
Jokainen hetki on seikkailu, koska vietän sen kanssasi.
Tuletko vaimokseni?
Kyllä, kyllä ja ikuisesti kyllä.
Älä pelkää enää.
Olin oikeassa. Se kaveri on täysi idiootti. Olen pahoillani, Lisko.
Ei se mitään. Kaikki on hyvin.
Olen aina pitänyt sinusta.
Meillä on hauskaa yhdessä. Minä vain...
-Et vain rakasta minua. -Ei ihan niinkään.
En rakasta ketään. En pysty rakastamaan ketään.
Ei sen tarvitse olla rakkautta.
Toivon, että tuntisit edes jotakin minua kohtaan. Mitä tahansa.
-Mitä tapahtuu? -Se oli kolmas toivomuksesi. Peru se!
Will. Ei!
Ei, ei. Lisko!
-Halusin sinun vain tuntevan jotakin. -Olen pahoillani.
Lisko! Ei!
Herran tähden.
-Löytyykö mitään? -Ei miestä eikä pulloa.
-Ehkä kuningatar löysi hänet. -Uskot todella hänen palaavan.
Nyt uskon.
-Mistä löysit sen? -Ystävälläsi Liskolla oli se.
-Mitä teit Liskolle? -En mitään.
-Valehtelija! -Hän oli kuollut, kun löysin hänet.
-Jos ette usko, kysytään hengeltä. -Hyvä idea. Pullo tänne.
Kuten haluatte.
-Onneksi se olet sinä. -Itse asiassa se olen minä.
Valtijattareni minun, tahtoni on sinun. Kerro kolme toivettasi.
-Olen valtijattaresi. -Piru vie!
-Teit tuon tarkoituksella. -Ehkä.
-Saat maksaa tuosta. -Tyttö tarvitsee vakuuksia.
Olisi pitänyt syöttää hänet kotsapossuille.
Meidän on löydettävä Kani, jotta pääsemme Ihmemaasta.
Jään ennemmin käärmekeppiä heiluttavan mielipuolen armoille.
Et jää enää.
Kun Jafar saa sinut, hänellä on kolme henkeä.
-Mitä tuo tarkoittaa? -Sitä, mitä sanoin.
Kolme henkeä hallussaan Jafaria ei pysäytä mikään.
-Mikä on hätänä? -Miltä pullot näyttävät?
Toinen on lyhyt, leveä ja sivulla on isoja jalokiviä.
Toinen muistuttaa öljylamppua. Mitä väliä sillä on?
-Kertoisit, mikä on vialla. -Ne henget ovat veljiäni.
Meidät kolme kirottiin pulloihin yhtä aikaa.
Etsin veljiäni sata vuotta. Oletin heidän kadonneen.
-Jos Jafarilla on veljeni... -Sitten jäämme ja pelastamme heidät.
-Oletko varma? -Emme voi omia onnea itsellemme.
Se on tarkoitettu kaikille Ihmemaassa.
Tässä tiemme eroavat.
-Miten niin? -Tuo tuskin jää avuksi.
Nyt kun hän on valtijattareni...
-Milloin olen luopunut taistelusta? -Niin kauan kuin olemme tunteneet.
Menet aina yli siitä, mistä aita on matalin, muista piittaamatta.
Kolme toivetta taskussasi sinulla on oikea oikopolkujen äiti.
Sopii sinulle täydellisesti.
-Me jäämme. -Jäämmekö?
Olin hirveä kuningatar.
Nämä ihmiset ansaitsevat parempaa. Niinpä jäämme.
Me taistelemme. Sitä paitsi meitä on neljä.
Jafar on yksin. Hänellä ei ole mitään mahdollisuutta.
Päätin liittyä seuraasi.
Vastineeksi vapaudestani-
-autan sinua löytämään etsimäsi.
Erinomaista. Kuinka vapautan sinut, jos en näe sinua?
Katso ylös.
Kiitos.
Minut tunnetaan Jappervokkina.
Minä olen Jafar.
Ennen kuin aloitamme...
-...haluan eroon tästä. -Tästäkö?
Se on varmasti aika voimakas, kun on pitänyt sinut täällä.
-Todellakin. -Taidan pitää tämän.
-Mitä pelkäät? -En mitään.
Etkö edes...
...tunnetta, kun keuhkosi täyttyvät vedellä?
Isäsi kädet...
...pitävät sinut aloillaan.
Tuntuu, ettet voi pelastaa itseäsi.
Tunnet itsesi täysin avuttomaksi.
Et tiedä, kumpi sattuu enemmän.
Isäsi petos...
...vai hapenpuute keuhkoissasi.
Ehkä olet oikeassa.
Ehkä sinun on pidettävä veitsi.
Koskaan ei tiedä, milloin sitä tarvitsee.