Aiemmin tapahtunutta:
-Esittelen Ihmemaan kuningattaren. -Kaiken olen joutunut ottamaan.
Entä kaiken menettämäsi?
Anastasia!
-Sinä! -Lakkaa aliarvioimasta minua.
-Pullo on minulla. -Etsikää hänet!
-Pakeniko henki? -Tulen luoksesi.
Olimme ystäviä. Miten hän saattoi pettää minut?
-Täytin velvollisuuteni. -Lupaukset on tehty rikottaviksi.
Minulle luvattiin tähdenlentoja.
Silti näkyy vain pelkkiä tähtiä.
Ole kärsivällinen. Pian on aika.
Uskomatonta.
Suudelma tähdenlennon alla tuo kuulemma onnea.
Ei sinun tarvitse keksiä tarinoita suudellaksesi minua.
Ei se ollut tarina.
-Mikä tämä on? -Pelkkää rihkamaa. Ei mitään.
Aika hieno ei miksikään.
-Oliko se toiselta tytöltä? -Tavallaan.
-Äitini antoi sen. -Äitisikö?
En tiennyt, että hengilläkin on äidit. Oliko äitisikin henki?
Ei, vaan ihminen. Niin kuin minäkin syntyessäni.
Etkö ole aina ollut henki? Mikset kertonut?
Koska nyt olen henki, ja pelkään jääväni sellaiseksi.
Ihmiselämästäni on kauan.
-Onko äitisi yhä... -En tiedä.
Kompassissa on taikavoimia.
Se osoittaa aina äitiäni kohti.
Tämä oli ainoa esine, jota pidin mukanani pullossa.
Se lohdutti minua. Tiesin äidin olevan tuolla jossakin.
Joitakin vuosia sitten neula lakkasi osoittamasta.
Olen pahoillani.
Nouse ylös. Pois tytön luota.
Kauan se kesti, mutta viimein löysimme hengen.
Toivomuksemme toteutuivat.
Saatte mitä haluatte, mutta antakaa hänen olla.
Mitä tekisin tytöllä? Toivomuksillani saan vaikka sata hänenlaistaan.
-Missä pullosi on? -Kaukana, mutta vien teidät sinne.
Parasta puhua totta. Minun kanssani ei pelleillä.
Onneksi ei hänenkään kanssaan.
Tähdet toivat sittenkin onnea. Sain tuskin naarmuakaan.
Alice. Ei!
-Pelästytit minut. Missä olit? -Luonto kutsui.
-Mitä se sanoi? -Sitä et halua kuulla.
-Etsivätkö vartijat meitä? -Eivät, vaan karannutta.
-He etsivät Cyrusta. -Hyvä niin.
-Miten niin? -He eivät ole vielä löytäneet häntä.
Se on vain ajan kysymys. Meidänkin on alettava etsiä.
-Ei ole pakko. -Kuinka niin?
Tiedän, minne hän menee.
-Minne? -Ainoaan turvapaikkaan.
Ihmemaassako se on? Jafar ja kuningatar etsivät häntä.
-Tuskin sellaista paikkaa on. -Kyllä on.
Hänen on ehdittävä sinne ennen takaa-ajajia.
Mitä tämä on?
Tarvitsisin hieman apua. Auttakaa!
Henki.
Kiitos, puskaradio. Kuningatar on tästä varmasti mielissään.
-Kuten pyysitte. -Saitko sen hankaluuksitta?
Kyllä. Kuningatar ei aavistakaan.
-Kai suojelette minua häneltä. -Kohta hänestä ei ole harmia.
Teidän majesteettinne. Kuulin jotakin puskaradiosta.
Henki on vankina metsässä. Hän on nyt teidän.
Erinomaista. Haetaan hänet.
-Et vaikuta innostuneelta. Mikä on? -Veljeni.
-Veljeskateutenne ei kiinnosta minua. -Hän on saattanut tehdä pahoja.
Tuskin on syytä huoleen, kun ottaa huomioon henkiset kykynne.
-Hän antoi jotakin Jafarille. -Mitä?
Laukun. Hän ojensi sen salaa.
-Mitä laukussa oli? -En tiedä.
Riensin heti kertomaan teille. Olen pahoillani.
Älä pahoittele. Häivy ennen kuin tapan viestintuojan.
-Missä turvapaikka on? -Laitamailla.
Kävelemmekö Laitamaille saakka?
Eikö paikkaa löytynyt lähempää?
Sovimme Cyruksen kanssa, että joutuessamme erilleen-
-tai jos jotakin tapahtuisi, tapaisimme siellä.
Olisiko siellä ruokaa?
-Käymme ensin eräässä paikassa. -Tietenkin.
-Missä? -Kanin talolla.
Onko nyt hyvä hetki tilien tasaamiseen?
En halua kostoa, vaan apua.
Sellaiselta petturiltako?
Vain hänen avullaan pääsemme Ihmemaasta.
Niin kauan kuin kuningatar ja Jafar elävät, emme ole turvassa täällä.
Meidän on lähdettävä tänään. Vain Kani voi viedä meidät pois.
Emme voi luottaa häneen enää.
Olimme ystäviä ennen. Hyviä ystäviä. Se ei vain käy järkeen.
Ehkä hän sai paremman tarjouksen.
Toisinaan ihmiset kääntävät takkinsa, eikä sitä voi ymmärtää.
Ei. Hänellä on täytynyt olla hyvä syy petokseensa.
Avatkaa! Kani, avaa ovi!
Tullaan, tullaan. Älkää nyt kaikkia herättäkö.
-Alice. Mitä tapahtui? -Kimppuumme hyökättiin.
Vain sinä voit auttaa meitä.
No niin. Pois tieltä.
Anteeksi. Olet pajujuuren tiellä.
-Selviääkö hän? -Tämä haude auttaa.
-Sinun hermoilusi taas ei. -En voi vain olla paikallani.
Lapset.
Anteeksi. Ryntäsin taloonne.
Onneksi tulit. Muuten hän ei olisi selvinnyt yön yli.
Autat parhaiten antamalla minun tehdä työni.
-Tulitko viimeistelemään työn? -En aivan.
-Lähdetäänkö ajelulle? -Riippuu siitä, minne mennään.
Sinne, minne kuulutkin. Takaisin pulloosi.
Vihdoinkin.
Ei!
Maailmassa on jotakin vikaa, kun Kanilla on sinua hienompi koti.
Näyttää erilaiselta. Nurmikko rehottaa.
-Porkkanat ovat homeessa. -Ehkä Kani hylkäsi paikan.
Tai ehkä hän haluaa uskotella niin.
Kani! Alice täällä.
-Kani! -Mistähän hänet löytäisi?
Täältä.
Missä olet? Tiedän, että olet täällä.
Täällä näin.
Tehkää minulle mitä haluatte. Niin muutkin tekevät.
Mitä sinulle tapahtui?
Petin sinut ja Cyruksen.
-Minut myös. -Sinutkin.
Olemme tienneet jo pitkään.
Miksi sitten olette täällä?
-Tarvitsen apuasi vielä kerran. -Voi, Alice.
Cyrus on vapaalla jalalla. Löydämme vihdoin toisemme.
Tarvitsen silloin sinua, jotta voimme lähteä kotiin lopullisesti.
Valitettavasti en voi tehdä sitä.
Kyllä voit. Olet sen velkaa hänelle.
Enemmänkin. On eri asia, mitä pitäisi tehdä ja mihin pystyn.
Kuningatar vei perheeni. Vaimoni ja lapseni.
Kaiken, mitä olen tehnyt, olen tehnyt elättääkseni heidät.
Jouduit kärsimään sen takia, mutta ymmärrät varmasti-
-että rakkaiden ollessa vaarassa tekee mitä tahansa.
Niin ymmärrän.
Ilmeisesti minäkin ymmärrän.
Kenenkään ei tarvitse tietää.
Kuningatar tietäisi.
Vaikka pääsisitte jotenkin muuten pois täältä, saisin syyt niskoilleni.
Tehtäväni oli kertoa kuningattarelle puuhistasi.
Entä jos pelastaisimme perheesi? Voisimme lähteä yhdessä täältä.
Heidät pitäisi ensin löytää. Olen tutkinut kaikki paikat tuloksetta.
Ehkä voin auttaa.
En tiedä kuningattaren kätköistä, mutta Anastasian kyllä.
Kuka Anastasia on?
Mikä paikka tämä on? Mitä teemme täällä?
Sinulla on iso päätös edessäsi.
Cyrus. Hänellä ei ole hätää.
-Kiitos. -Toistaiseksi.
-Mitä tuo tarkoittaa? -Onneksi olimme auttamassa.
Entä jos emme olisi olleet kotona? Entä seuraavalla kerralla?
Olen varovaisempi seuraavalla kerralla.
Entä sitä seuraavalla? Millaista elämää tämä on Alicelle?
-Jahdattuna ja yöt puiden alla. -Valitsimme sen elämän.
Ei se tee siitä oikeaa teille.
Tunsin Alicen jo tyttösenä. Hän aina halusi kodin.
Olen hänen kotinsa, ja hän on minun kotini.
-Puhutko aina vertauskuvin? -Se on totta.
Ehkä meiltä puuttuu katto pään päältä-
-mutta elämämme yhdessä on parempaa kuin voi kuvitella.
Kuten sanoin, toistaiseksi. Tämä ei voi jatkua ikuisesti.
Vietin vuosia yksin pullossa. Nytkö pitäisi olla taas yksin?
Jos perheeni olisi vaarassa, tekisin kaikkeni suojellakseni heitä.
Ehkä ainoa tapa suojella Alicea on päästää irti hänestä.
Teidän majesteettinne!
Missä kaikki ovat?
Hän taitaa tietää meistä.
Jafar on pelilautasi päädyssä. Siirtosi näyttävät loppuvan.
Menetin ehkä pari sotilasta, mutta olen yhä ainoa kuningatar.
Olen tärkeämpi kuin muut yhteensä.
Ehkä, mutta Jafar ei näytä pelleilevän.
En minäkään.
-Kerro, missä Alice on. -Miksi sen kertoisin?
Kysymys on vain siitä, löytääkö Jafar hänet vai löydämmekö me.
Valinta on sinun.
Olemme sulkeneet. Juhlat ovat ohi.
Tulinkin pyytämään apua.
Minua on sanottu vaikka miksi, muttei avuliaaksi.
Saatte kuulemma ihmiset katoamaan, kun nämä haluavat pysyä piilossa.
Ehkä, mutta sellainen maksaa maltaita.
Minulla on vain yksi arvokas asia, mutta voin vaihtaa sen apuunne.
Tällä löydätte kadottamanne. Riittää, kun toivotte löytävänne sen.
Haluatte tosiaan kadota.
Vain siten voin pitää rakkaani turvassa.
Saatan voida auttaa.
Asuitteko kuningattaren kanssa täällä?
Emme. Kuningatar ei tänne tulisi, mutta tyttö nimeltään Anastasia tuli.
Meillä oli täällä hauskaa aikamme.
Miksi Kanin perhe olisi täällä?
Hankimme aina toisinaan jotakin salassa pidettävää.
Vaunumme oli oivallinen piilopaikka.
Rähjäinen ulkokuori ei houkuttele vilkaisemaan sisälle.
Aina askeleen edellä.
Ei siitä ole hyötyä.
Entä jos kuningatar... Jospa perheeni on...
-Isä! -Kultaseni.
-Lapsukaiseni! -Percy!
Luulin, ettemme enää näkisi.
-Kiitos siitä, mitä ikinä teitkään. -Olkaa hyvät vain.
Muistakaa, mitä sanoin lupausten pitämisestä.
Isällänne on nyt yksi pidettävänään.
Vie heidät äitisi luokse. Nähdään illalla.
-Ole varovainen. -Enkö aina ole?
-Pitääkö tuohon vastata? -Hyvä on. Olen varovainen.
No niin. Lähdetään.
-Minne? -Sinne, minne Cyruskin. Laitamaille.
-Miksi Alice olisi Laitamailla? -Hän uskoo minun olevan siellä.
Uskotte tosiaan toisiinne.
Ellei rakkauteen usko, niin mihin sitten?
Uskoni ei kuulu sinulle.
-Sinulla on salaisuus. -Älä teeskentele tuntevasi minua.
Ei minun tarvitse. Henkenä olen oppinut lukemaan ihmisiä.
Tiedän toivomukset ennen niiden esittämistä.
Toivon, että olet hiljaa.
Toivomuksesi ovat syvällä sisimmässä.
Niistä sinun ei tarvitse murehtia enää kauan. Ne selviävät pian.
-Kuinka pitkälle vielä? -Pian olemme perillä.
Etsi Punainen kuningatar ja tapa hänet.
Olen kuullut vuorenhuipusta, missä voi seisoa pilvien päällä.
-Kuulostaa mukavalta. -Kokeillaan, kunhan voin paremmin.
Cyrus. Mikä on vialla?
Olet yhä toipilas. Minne menemmekään-
-mihin seikkailuihin joudummekaan, et ole ikinä turvassa kanssani.
Kerroit minulle vaaroista, ja silti valitsin sinut.
Katso, mitä tapahtui.
Ehkä eksyimme unelmiimme. Uskoin suojelevani sinua, mutta erehdyin.
Suojelisin sinua keinolla millä hyvänsä, vaikka itse kärsisin.
-Yritätkö karata luotani? -Jos sitten olet turvassa.
Ehkä minä olenkin se, joka pitää sinut turvassa.
Olet etevä taistelija.
En minä elämää pelkää.
Ainoa, mikä minua satuttaa, on joutua eroon sinusta.
Arvelinkin, että sanoisit noin. Siksi minulla on jotakin sinulle.
Mikä se on?
Katso tuon ison kiven viereen.
-En näe mitään. -Nimenomaan.
Seuraa minua.
-Mikä tämä on? -Paikka, jonne voimme kadota.
Näkymätön ulkoa, mutta kodikas sisältä.
Ei täydellinen ratkaisu, mutta alku kuitenkin.
Nyt voimme seikkailla ja palata aina tänne.
-Koti. -Niin.
Se on täydellinen.
Jos taioit tämän, miksi odotit näin kauan?
En taikonut sitä.
Mistä luovuit tämän takia?
Luopumani ei ole mitään verrattuna siihen, mitä sain.
Uhraus mittaa rakkautta.
-Uhraisin mitä tahansa vuoksesi. -Niin minäkin sinun vuoksesi.
-Tännekö Cyruksen pitäisi tulla? -Niin. Cyrus!
En halua puhkaista kuplaasi, mutta turvapaikkasi ei ole turvallinen.
-Tännehän näkee kilometrien päästä. -Ehkä Cyrus piileskelee.
-Ehkä hän on sisällä. -Minkä sisällä?
Piru vie.
-Tuletko? -Parempi, että jään tänne vahtiin.
Älä tee mitään hassua. Tarvittaessa teen kanimuhennosta.
En tietenkään. Sitähän emme haluaisi.
Käytimme kiviä tyynyinä, kun olisimme voineet nukkua täällä.
Olimme liikkeellä.
Tämä olisi ollut hyvä lepopaikka. Onko tuo kylpyamme?
Cyruksen pitäisi olla täällä.
-Olisiko hän voinut mennä muualle? -Ei.
-Ehkä hän jätti viestin. -Mitä luulet minun etsivän?
-Tiedän, mitä mietit. -En mieti mitään.
-Ajattelet, että hän jäi kiinni. -En sanonut niin.
Epäilet, että hän kuoli paetessaan. Vai uskotko hänen edes paenneen?
Täällä hän ei ainakaan ole. Aika ja vaihtoehdot käyvät vähiin.
-Kani odottaa. Jos lähdemme... -Emme lähde ilman Cyrusta.
Emme lähde.
-Cyrus? -Alice. Olen pahoillani.
-Cyrus! -Alice.
Luulin, etten näkisi sinua enää. Pelkäsin, ettei tämä hetki koittaisi.
-Nyt se toteutuu. Olet täällä. -Olen täällä. Se on ohi.
En sanoisi aivan noin. Tervehdys, Alice.
-Mitä hän täällä tekee? -Hän auttaa meitä.
Hänkö muka auttaa meitä? Vitsailet varmasti.
Ei ole aikaa vitsailuun. Näetkö tuon myrskyn?
Se on Jafar, joka on perässämme.
-Hän puhuu totta. -Miksi kumppanisi jahtaisi sinua?
Entinen kumppanini. En ole hänen kaltaisensa.
Kun selvisi, ettei hän pelaa sääntöjen mukaan...
En usko sanaakaan. Tämä tyttö osaa valehdella.
Riidellään, kun päästään täältä, mutta nyt Kani saa kaivaa.
-En lähde hänen kanssaan. -Ei ole vaihtoehtoa.
Entä jos tämä onkin juoni?
-Toin sinulle sentään henkesi. -Sinähän hänet minulta veitkin.
-Sinun on luotettava minuun. -En ikinä luota sinuun.
Kerro syy. Miksi teit tämän?
Miksi liittouduit mielipuolen kanssa? Kerro vastaus, niin lähden.
Tarvitsen syyn.
-Luulin saavani haluamani. -Mitä halusit?
Sinulla on kaikkea. Mitä muuta voisit haluta?
Sinut, Will.
-Sinut halusin takaisin. -Lisää valheita.
Ei. Puhun totta.
Olin sinun sydänjuuriani myöten.
Heitit minut pois kuin roskan vain kruunun tähden.
Tein virheen. Tein tämän vain siksi-
-että Jafar voisi muuttaa taikuuden lait, jotta menneisyys voisi muuttua.
Odota, Will.
Luopuisin kruunustani ja kaikesta-
-jos saisin takaisin ajan, jolloin sinä rakastit minua.
Haluan sinut takaisin.
Et ikinä saa minua.
Siellähän sinä olet, kultaseni. Nähdään pian.
Älä hyväksy anteeksipyyntöäni, mutta hyväksy varoitukseni.
Henki ja pullo ovat täällä.
-Mitä Jafar tekee saapuessaan? -Saat jäädä vastaamaan hänelle.
Unohdatte, että pullo on minulla.
-Otan sen mielelläni sinulta. -Ei ole aikaa tapella.
Nyt on mentävä. Meidän on lähdettävä!
-Puhun totta. -En ikinä luota sinuun.
-En minäkään. -Minä luotan.
Olihan sinulla salainen toive. Hän puhuu totta, Alice.
Otetaan pullo ja lähdetään.
-Kaiva kolo, Kani. -Minne?
Ihan minne tahansa.
Varokaa!
Sain sinut.
-Mitä tapahtui? Onko hän... -Alice.
Mitä tapahtuu?
Hänen ensimmäinen toivomuksensa. Alice suojeli Williä Jafarilta.
"Jos Herttasotilas kuolee, silloin minäkin."
Heidän kohtalonsa ovat kietoutuneet yhteen.
Alice. Kuuntele minua.
-Pelasta itsesi toivomuksellasi. -En.
En aja sinua takaisin pulloon. En tee sinusta vankia.
Elän mieluusti pullossa, jos sinä jäät henkiin.
-Rakastan sinua. -Älä mene, Alice.
Älä tee tätä minulle. En voi menettää sinua taas.
Cyrus. Voin pelastaa hänet.
-Kuinka? -Koska se on toivomukseni.
-Mistä hän puhuu? -En tiedä.
Alice lupasi, että jos autan etsimään sinut-
-saan toivomuksen.
Riittää minulle. Ole varovainen toivomuksen kanssa.
Toivon, että Alicen kärsimys päättyy.
Alice.
Cyrus.
-Cyrus. -Olet elossa.
-Kuinka? -Herttasotilas käytti toivomuksensa.
Sehän oli kolmas toivomus. Mikset ole pullossa?
Kahleeni ovat poissa.
Ne ovat poissa. Olen vapaa.
En ymmärrä.
Herttasotilas toivoi kärsimyksesi päättyvän.
Osa tuskaasi oli ero rakkaastasi.
Olet nero, Will. Missä hän on?
Poissa. Hän oli tässä ja nyt hän ei ole.
Mitä tarkoitat?
-Mitä Herttasotilaalle tapahtui? -Voi ei.
-Missä hän on? -Missä pullo on?
Piru vie.