I tidigare avsnitt...
Var stark, Alice. Jag hämtar dig.
Allt jag behöver göra är att följa solen västerut för att hitta dig.
Du är fast på en flytande ö.
Ibland är kärleken inte nog.
Du har tyvärr fel.
Jag känner din dotter. och vet vart hon tog vägen
-Har du träffat Alice? -Jag kan ta med dig dit.
AGRABAH FÖR LÄNGE SEDAN
Snälla, lämna mig inte, mamma.
Säg vad jag ska göra. Vilka örter ska jag...
Det finns ingenting kvar att göra, Jafar.
Säg inte så.
Du är en läkare.
Du har botat många andra.
Jag är rädd att jag är bortom all hjälp.
Min tid är inne.
Jag är så ledsen.
Vad ska jag göra?
Vart ska jag ta vägen?
Oroa dig inte, nooreh cheshmam.
Du kommer att bli omhändertagen.
Av vem?
Din far.
Jag... jag förstår inte.
Far dog när jag var...
Din far,
din riktiga far,
lever fortfarande, Jafar.
Sök upp honom...
i palatset.
Men där bor bara sultanen.
Ja, det stämmer, Jafar.
Är han min far?
Den här...
tillhörde honom.
Lämna tillbaka den.
Han minns.
Du är hans blod,
han kommer inte att avvisa dig
Du måste vara sjuk av oro över Alice.
Jag vet hur beskyddande fäder är när det gäller deras barn.
Ja, självklart.
Jag minns när Alice kom till oss på Bethlem.
Jag hade träffat så många patienter genom åren,
men hon var speciell.
Väl omhändertagen.
Jag förstod att hon kom från ett kärleksfullt hem.
Det var vänligt sagt, doktorn,
men kan du berätta exakt vart hon har tagit vägen?
Det är bättre om jag bara...
visar dig.
Kaninen?
Hej.
Var väskan verkligen nödvändig om du bara skulle visa upp mig?
Är det en vit kanin?
De blir alltid chockade.
Ja, jag är en vit kanin.
Alices far?
-Jag ser inte likheten. -Följ med mig.
Gode Gud! Vad är det som händer?
Vart för ni mig?
Vissa kallar det för... Underlandet.
Den första landningen är alltid obekväm.
Tack för dina tjänster. Iväg med dig nu.
Är det säkert att jag inte bara ska stanna och...
Ge dig iväg.
Nu.
Okej, du vet var jag finns.
Tyvärr.
Nu,
är jag säker på att du har många frågor.
Det är inte möjligt.
Det måste väl vara någon slags hallucination.
Eller måhända, en dröm.
Jag försäkrar dig att det är verkligt.
Lika verkligt som blåmärkena efter det där fallet.
Lika verkligt som din dotter sa.
Lika förunderligt,
och till och med farligare.
Det är ingen plats för en ung flicka.
Det finns mörka krafter i Underlandet, sir.
Varelser, skurkar.
Jag försökte övertala Alice att ge sig av, men...
hon förknippar mig med sjukhuset och vägrade lyssna.
Det var därför jag hämtade dig.
Alla barn vill väl bli räddade av sin far.
Jag... Jag är ledsen, men...
Jag är rädd för att jag kanske är den sista människan
som Alice skulle lyssna på.
Jag förstår inte.
Alice och jag,
har alltid haft ett komplicerat förhållande.
Och efter mitt sätt att behandla henne,
så trodde jag aldrig på henne.
Jag kan inte se att hon skulle tro på mig nu.
Så synd.
Jag hade hoppats på att det fanns ett band mellan er.
Faktum är,
att jag räknade med det.
Jafars torn. Det är så nära.
Innan kvällen kan jag vara hos Cyrus.
Men det är uppe på ett jäkla berg.
-Vi får vandra. -Jag säger bara
att vi borde göra upp någon form av plan.
Det kommer att finnas vakter där. Stora, håriga vakter, gissar jag.
Och om vi lyckas ta oss in måste vi hitta Cyrus.
Och om vi hittar Cyrus, måste vi ta oss levande därifrån,
återigen med de stora, håriga vakterna.
Att hitta Cyrus är nittionio procent av striden.
Resten löser sig själv.
Åh, herregud!
Vad sa du?
Vi har letat på stranden, Ers Majestät. Ingen skymt av Cyrus.
Fortsätt att leta.
Han kan inte bara ha försvunnit.
Att försvinna, är inte det något som andar kan...
Håll tyst!
Han dök 300 meter ner i vattnet nedanför.
Har du beaktat möjligheten att...
han inte överlevde fallet?
Har du beaktat möjligheten att du är en lat dumbom?
Är det en retorisk fråga?
Nu när Jafar inte är kvar i Underlandet,
har jag möjlighet att få övertaget.
Jag har redan flaskan.
Jag vill ha anden i min ägo innan Jafar...
Vad är det?
Var snäll och fortsätt, Ers Majestät.
Innan Jafar... vad?
Älskling, där är du ju. Jag har varit sjuk av oro.
-Har du det? -Ja.
Du bara försvann utan att ens lämna ett meddelande.
Jag har inte tid för dina lekar.
Berätta bara var jag kan hitta Alice.
Mer än gärna.
Hon är lätt att hitta, till skillnad från hennes ande.
Vad menar du?
Medan du var borta,
utvecklade ditt tjusiga silverfängelse ett Cyrus-format hål.
-Har anden rymt? -Det verkar inte bättre.
Hitta honom.
Jag vill att alla män...
Jafar, mina män lyder mig.
De har redan fått sina order.
Anden är tillbaka i våra händer innan solen går ner.
Glöm inte.
Även om du har anden och flaskan,
kan du inte förverkliga dina sjuka drömmar
om inte någon ändrar på magins lagar.
Och jag är den enda som har den kraften.
Det är klart du är det, älskling.
Du!
-Hur lyckades han med det? -Spelar det någon roll? Han har rymt.
Det är bara en tidsfråga tills han och flickan hittar varandra.
-Och när de gör det... -Tyst!
Du förlorar, Jafar.
Jag är inte i buren.
Är du säker på det?
Var är jag?
Jag ber om ursäkt för bojorna.
-Men det underlättar den här delen. -Vilken del?
Gud!
Gode gud. Du är galen!
Vad gör du?
Ger Alice det hon alltid har velat ha.
Hur ska vi ta oss upp dit?
Vi hittar säkert på något.
-Vad gör du? -Inventerar.
Kom igen, töm dem.
Det måste finnas något här som kan hjälpa oss.
Låt oss se, tärning, dollarsedel, nycklar till mormor.
Hon kommer att bli förbannad över det.
Ludd och en jordnöt.
En gammal jordnöt.
Jag har en dolk, ett svärd och en näsduk,
och mina två sista önskningar.
Vi måste bara vara kreativa och tänka.
Vad är det som kvittrar?
Jag är ingen naturexpert,
men en vild gissning är en fågel.
Jag tror inte det.
Jag tror...
Det är ett fågelbarksträd.
-Fågelbarksträd? -Ja.
Träet är otroligt.
Titta!
Jag vet hur vi ska göra.
Men för bövelen!
Tänker du att vi ska flyga till din ande?
Något i den stilen.
Är du högerhänt eller vänsterhänt?
Jag förstår inte.
Varför ställer du alla dessa frågor?
-Var är Alice? -Höger eller vänster?
Jag vet inte.
-Var är min dotter? -Kom igen, Edwin.
Det verkar uppenbart att du inte hinner
vinna tillbaka Alices kärlek.
Så jag måste stjäla den
Vänsterhänt, alltså.
Tack.
Vakter!
Hitta en bur till honom.
En ung tjuv, ers majestät.
Han stal en dolk ur mitt bälte.
Du stal från en palatsvakt.
-Du tyckte det var en bra idé? -Jag visste att det inte var det.
Men du gjorde det ändå.
Enligt lagen är straffet för ditt brott
att bli av med handen som du stal med.
Om ni anser det vara bäst.
Var har du fått den där ifrån?
Min mamma.
Vad heter hon?
Titta på mig och svara.
Ulima.
Ulima är din mor.
Hur är det med henne?
Hon är död.
Det var tråkigt att höra.
Du visste vad du gjorde när du stal från mina vakter, eller hur?
Jag tänkte...
om du visste vem jag var, så...
Skulle du få bo här?
-Min mamma sa... -Jag har en son, min arvinge, Mirza som...
Jag behöver inte bli prins, sir.
-Bara en son. -Du kommer inte att bli något av det.
Men det krävs mod för att göra det du gjort idag.
Och därför får du stanna.
Som tjänstepojke hos min familj.
Tack, far.
Du får inte använda det ordet.
Jag är inte din far
och du är inte min son.
Du är en fattig föräldralös som har tagits till nåder av mig.
-Är det förstått? -Ja,
jag förstår reglerna, sir.
Se till att du inte glömmer dem.
Kommer du att berätta vad du tänker göra?
Absolut.
Har du åkt luftballong någon gång?
Om jag säger nej, får jag stanna på marken då?
Vi ska bygga en korg som är tillräckligt stor.
Sedan ska vi sätta fast bitar av fågelbarksträdet som vi hittade,
och sedan svävar vi bara upp till Cyrus.
Bra plan,
men räkna inte med mig.
Är du rädd för att flyga?
Nej, jag är rädd för att inte flyga.
För att sitta i en korg, en kilometer upp i luften,
och plötsligt inte flyga längre.
Om du inte följer med mig upp,
-kan du väl hjälpa mig att bygga den. -Visst, det kan jag göra.
Kom så börjar vi samla ihop ved.
Vad var det där?
Kom fram så vi ser dig!
Åh, herregud!
-Far? -Far?
Alice. Det är du!
Tack gode gud!
Du hade rätt
när det gällde allt.
Den här platsen!
Kan du någonsin förlåta mig?
Hur kom du hit?
När du flydde från vårdanstalten,
och bara försvann så där, jag kunde inte förstå det.
Men sedan,
kom jag ihåg något annat jag inte förstod.
Dina berättelser.
Så jag beslöt att göra det du bad mig om
och det du trodde på.
Jag gjorde efterforskningar.
De ledde mig till en antikhandlare
som sålde en spegel till mig,
med vissa speciella egenskaper.
Ryktena var sanna.
Jag kunde gå genom den.
Jag kände solskenet på andra sidan.
Och en lätt bris.
Det var märkligt.
Verkligen.
Det var så Anastasia och jag också tog oss hit.
Genom en spegel.
Så fort jag kom fram visste jag
att det var Underlandet du hade berättat om.
-Hur hittade du mig? -Det gjorde jag inte.
Du hittade mig, det minns du väl?
Jag hade vandrat i här flera dagar
tills du snubblade över mig.
Hur som helst.
Vad gör vi nu?
Jag, jag vill bara...
gottgöra dig. För allt...
Gottgöra mig?
Far,
du har aldrig behandlat mig som en dotter.
Du har behandlat mig som ett åtagande.
Som en del av ditt liv du måste stå ut med.
Som det där knarrande trappsteget som du aldrig fixade.
Du gick bara förbi det varje dag,
och undrade varför det inte slutade knarra.
Och önskade att det bara... skulle försvinna.
Hur tänker du gottgöra mig för det?
Alice...
tänk dig in i min situation.
Det du berättade,
var omöjligt att tro på.
Omöjligt för dig att tro på.
Jag tror dig nu.
Det är klart du gör!
Nu när du har sett det med egna ögon.
Jag ville att du skulle tro mig
för att du trodde på mig.
Du bara dumpade mig där,
på den där vårdanstalten!
Struntade i mig, som om jag inte fanns.
Hur kan en far göra så mot sitt barn?
Jag sa att jag inte ville träffa dig.
Men jag ville att du skulle försöka.
Det här är jag när jag försöker.
Men det är för sent.
Min son, Mirza,
har hört talas om dina tyger.
Vi ska skicka några fina dräkter till den unge prinsen, ers majestät.
Kanske efter blockaden
med vår granne i norr har brutits.
Vi kan tyvärr inte bryta blockaden för dig.
Mirza, förklara varför för vår vän.
Det är mot policyn.
Vilken policy?
Vi diskuterade det i går kväll.
-Vattnet. -Ja.
Jordbrukspolicyn.
Era fabriker tar vatten från deras grödor.
Agrabah kan inte lägga sig i deras aktioner för att skydda skörden.
I Agrabah är till och med våra tjänare utbildade.
Men inte så diskreta.
Det räcker nu, pojke. Var vänlig och gå härifrån.
Förlåt, fa...
Förlåt.
Du är smart, tjänstepojke. Vad heter du?
-Jafar. -Nej.
Rätt svar är: "Jag är för simpel för att mitt namn
"ska plåga en prins öron."
Så vad heter du?
Det är för simpelt...
Titta ner i marken.
Jag ber om ursäkt, far.
Det behövs inga ursäkter, min son.
Ge honom en till.
Om du ska bli sultan en vacker dag,
måste människor vara rädda för dig.
Du är blod av mitt blod
och min enda arvinge, Mirza.
Verklig makt kommer av rädsla.
Jag var en hemsk far, eller hur?
Det kan inte jag säga.
Här,
kan du skära några grenar?
Får jag fråga varför?
Alice planerar att ta sig in i slottet.
Du kanske har sett det där uppe i skyn.
Och vad finns det där, som är så viktigt?
-Ande i fängelsehåla. -Cyrus.
Är det där hon tror han är?
Japp.
Du och min dotter, känner ni varandra väl?
Ja, vi är kompisar.
Nära kompisar.
Så du förstår hur hon tänker?
Ja, en del.
Har du något råd om hur vi ska överbrygga klyftan mellan oss?
Ibland tar sådana saker tid.
Enligt min erfarenhet, när en far har behandlat ett barn illa,
krävs det mycket mer än tid för att
ställa allt till rätta.
Hon kommer över det.
Alice ger inte upp om människor,
inte ens om de förtjänar det.
Som du själv?
Om hon ser någon som lider,
måste hon göra slut på plågan.
Det ligger i hennes natur.
Ja, jag antar det.
Tack.
Bara så att du vet det,
sa jag inte det här för att hjälpa dig.
Såvitt jag kan se, har du burit dig åt som en skitstövel.
Jag vill att Alice ska bli lycklig.
Och om du skärper dig
och blir en bra pappa kommer hon att bli lycklig.
Om du vill ta ett första steg,
får du hjälpa henne att hitta anden.
För ingenting, och jag menar ingenting,
betyder mer för henne än att få honom.
Vad pratade du och min pappa om?
Vad tror du? Om dig.
Vad sa ni om mig?
Kan du någonsin förlåta honom? Bla, bla, bla.
Borde jag det?
Förlåta honom?
Definitivt inte.
Men jag tror du gör det.
Hur så?
För att det är rätt att göra det.
Och du, till skillnad från mig,
gör oftast det rätta.
Så, fråga.
Har du tänkt på hur vi ska komma ner?
Vad menar du?
Fågelbarksträdet får upp korgen dit,
men om du inte har uppfunnit fallskärmsbark,
kommer du att få problem.
Jag har faktiskt gjort en beräkning.
Och med den extra vikten av Cyrus i korgen,
kommer vi tre att motverka fågelbarkens uppåtgående bana,
så att vi tryggt och lugnt faller ner mot vattnet.
Du hittar bara på, eller hur?
Det är fysik, Knekten.
Titta dit upp.
Ser du hur högt det är?
Har du fel så dör vi.
Vad är det där?
Vad är vad?
På himlen. Det kommer mot oss.
Det ser ut som någon...
Vad tusan är det?
Alice! Här!
Kom. Vi måste gå. Följ efter mig!
Far, den här vägen!
-Mår du bra? -Ja. Det är bra.
-Har vi blivit av med honom? -Nej, inte alls.
Spring!
Far, spring!
Far! Skynda dig!
Alice! Hjälp!
-Alice, nej! -Håll dig borta från honom!
Far. Mår du bra?
Ja, jag mår bra.
Alice...
Tack.
Det är ingen fara, far.
Det är okej.
Jag är så ledsen.
När din mor gick bort,
föll allting samman...
Jag förstår.
Jag vet hur det känns att förlora någon man älskar.
Hur jag behandlade dig.
Du måste tycka att jag är förfärlig.
Jag vet hur en förfärlig man är.
Jag har mött en sådan här i Underlandet.
Och du är inte alls som han.
Du vet inte hur glad jag blir att få höra det.
Du borde rengöra det där.
Självklart. Ja.
Så fort det blir mörkt, ska vi försöka igen.
Att rädda Cyrus.
Vill du följa med oss?
Ja.
Jag tror jag skulle vilja det.
Ers Majestät?
Jag beklagar min försummelse.
-Det kommer inte att hända igen. -Jag vet.
Jag är glad att du nu förstår vikten av diskretion.
Självklart.
Jag ber om ursäkt för Mirza.
Men ibland måste vi göra svåra saker
så att våra barn får en bra uppväxt.
Torka dig i ansiktet.
Det är klart.
Släng ut honom med resten av soporna.
Välsigna oss, Gud, och dessa dina gåvor,
som vi nu ska få ta emot.
Amen.
Jag hoppas dina gudar har bättre hörsel än mina.
Min Gud hör alla böner,
till och med på en sådan här plats.
Varför inte be för frihet, min vän?
Eller åtminstone för bättre mat?
Jag ber bara för min dotter.
Hon befinner sig i stor fara,
och det är mitt fel att hon är här.
Du kan inte ta på dig hela skulden.
Jag skickade iväg henne,
när jag borde ha trott på henne.
Beskyddat henne.
Det är min stora synd.
Då har du inte syndat mycket, min vän.
Det finns betydligt värre anledningar till att sitta i en bur.
Tro mig.
Snälla. Jag måste hitta henne.
Om du vet någon väg ut härifrån.
Bara en man har rymt från detta fängelse.
Och jag förväntar mig att Cyrus snart återvänder i bojor.
Cyrus?
Alices Cyrus?
-Känner du till Alice? -Hon är min dotter!
Snälla, berätta vad du vet.
Vad vill den där mannen med henne?
Jag vet bara en sak som Jafar önskar.
Och det är det enda han aldrig kommer att få.
Så, berätta nu, Edwin,
har du någonsin ätit något som försökt döda dig tidigare?
Nej, Will, jag tror inte det.
Det är en sorts övergångsritual i Underlandet.
-Varsågod, far. -Tack.
Det är inte så illa.
Inte precis hemlagad mat, men det duger.
Så vad händer när du och Cyrus har återförenats?
Har du något sätt att ta dig ut ur Underlandet?
Ja, faktiskt.
Men ett steg i taget.
Will, det ser ut som om tidvattnet är på väg in.
Kan du hjälpa mig att flytta bort veden från vattnet?
Ursäkta oss.
Alice, jag måste säga,
att jag inte tror det var någon bra idé att ta med din far.
Jag håller helt med dig.
-Säkert? -Han är ett problem.
För att han är i vägen?
För att han inte är den han verkar vara.
Ingen måltid med far kan börja utan bordsbön.
Han ber innan han äter en frukt han plockat i trädgården.
Men inte i kväll.
En kväll då han borde vara mer tacksam än någonsin.
Jag vet inte vem den mannen är,
men han är inte min far.
Kom, följ med mig.
Du.
Vad?
Vad gör du med mig?
Ser till att du uppfyller syftet med att du kom hit.
-Vad är det? -Att dö.
Jag är ledsen, Will.
-För vad? -För att vi måste fly.
Om jag inte så gärna hade velat att det var sant, hade jag inte låtit mig tro.
Jag släppte på vaksamheten.
Det ska inte hända igen.
Du har inget att be om ursäkt för.
Be för ditt liv, din idiot.
Din dotter är den enda som kan rädda dig.
Är det nu du hotar honom tills jag önskar mig något?
Du behöver ett nytt trick, Jafar.
Jag lär mig ett nytt trick när det här slutar fungera.
Gör det inte.
Håll tyst, vem du än är. Jag vet att du inte är min far.
Alice, jag vet inte vilket sorts humbug den här mannen har utsatt dig för,
men det är jag, raring.
Fan, jag förstår att du inte kan se skillnaden,
mellan mig och en bedragare.
Jag har aldrig behandlat dig som en riktig far borde.
I stället lade jag skulden på dig.
Skulden för din mors död.
Skulden för all min sorg.
Och när du sedan äntligen hittade lyckan,
så tvivlade jag på dig.
Jag tvivlade på din förmåga att skilja mellan dröm och fantasi.
Jag tvivlade på din kärlek.
Far,
när jag rymde,
försökte jag bara hitta bevis.
Så att du skulle förstå var jag hade varit.
Du skulle inte ha behövt bevisa det för mig.
Av de anledningarna och tusen anledningar till,
tänker jag inte be om din förlåtelse,
eftersom jag inte förtjänar den.
Och jag tänker inte be om din nåd eller medkänsla,
för den gör större nytta på annat håll.
Jag vill inte ta något mer från dig, kära Alice.
Jag vill bara ge dig en sak.
Det enda jag kan ge dig.
Och det är hopp.
-Cyrus har rymt. -Det räcker nu!
-Cyrus? -Rädda inte mig! Rädda honom!
-Sluta! -Nej!
Jag önskar att far får åka hem.
Två avklarade och en kvar.
Och nu, Alice, det är inte en fråga om ifall jag får din ande...
utan när.
Alice, jag är så ledsen.
På riktigt. Jag är verkligen ledsen.
Det är inte jag.
-Men du fick lov att använda din andra... -Igår, hade jag två hål i mitt liv.
Ett hål efter min far,
och sedan Cyrus.
Idag vet jag att min far förstår,
och jag vet att Cyrus finns där ute någonstans.
Och vi kommer att hitta varandra.
Vare sig jag har önskat eller ej,
så räknar jag det som en seger.
Okej, ja. Men du har använt en ganska stor önskan.
Och du har alltid sagt att det kostar.
Undrar du inte vad det kommer att kosta?
Edwin?
Vad är det?
Jag vet inte. Jag trodde...
Jag var med Alice på den platsen hon har pratat om,
alltså Underlandet.
Och...
och... jag höll på att dö,
och sedan räddade hon mig.
Det låter som om du råkade slumra till
-och drömde en konstig dröm. -Ja.
Jag antar att det var en dröm.
Det måste ha varit det.
Kom upp och lägg dig, älskling.
Jag kommer strax.
Ska vi småprata lite?
Jag är less på prata genom galler.
Om du vill småprata,
gör det öga mot öga.
Som en man.
Jag har väntat länge på att få träffa dig igen.
Jag vet inte ens vem du är.
Se mig i ögonen och säg vem jag är.
Jafar?
Är det möjligt?
Min vrede har hållit mig vid liv, far.
Jag är inte din far.
Och du är inte min son.
Mirza! Kan du vänta en liten stund?
-Nej! -Mirza, du kan rädda mig.
-Var inte rädd. -Han har rätt.
Rädda din far, Mirza, och slåss mot mig.
Ingen magi. Bara du och jag och våra bara händer.
Minns du?
Om du vinner,
skonar jag vår fars liv.
Vad säger du? Är han värd det för dig?
Mirza!
Du dödade min son!
Jag är din son.
Han skulle inte ens slåss för dig.
Men jag hade dött för dig, far.
Men du kunde inte säga de orden.
Vilka ord?
Vilka ord vill du höra?
Kalla mig din son.
Du är en oäkting, pojke.
Säg bara orden
så besparar jag dig evig smärta.
Jag kommer aldrig att ge dig vad du vill ha.
Det kommer du att göra.
Någon dag.
Varför dödar du mig inte bara, Jafar?
Du vet att jag aldrig kommer att ge dig vad du vill ha.
När jag får Alices tredje önskan,
kommer jag att kunna förändra magins lagar.
Vilket innebär att du inte behöver ge mig det jag vill ha.
Jag kommer bara att ta det.
Vad tjänar kärlek och respekt till
om det måste stjälas?
Du ångrar alltså ingenting när det gäller vårt förhållande?
Något du gjort mot mig?
Det enda jag ångrar, Jafar...
är att jag inte höll dig under vattnet längre.
Men jag kanske kan kompensera för det nu.
Tänker du försöka döda mig igen?
Jag vet att jag inte kan döda dig.
Men jag kan ta något från dig som betyder ännu mer för dig.
Och vad är det?
Mig.
Tillbaka in i buren, far.
Nu börjar det roliga på riktigt.
Jag vill inte att du ska gå miste om det.
Alice.