-Aiemmin tapahtunutta: -Pysy vahvana. Olen tulossa.
Seuraan vain aurinkoa länteen ja löydän sinut.
Olet ansassa kelluvalla saarella. Joskus rakkaus ei vain riitä.
Taidat olla väärässä.
Tiedän, minne tyttärenne meni. Voin viedä teidät hänen luokseen.
AGRABAH'SSA VUOSIA SITTEN
-Älä jätä minua, äiti. Opasta minua. -Ei ole mitään tehtävissä, Jafar.
Älä sano noin. Olet parantaja. Olet parantanut monia.
Ikävä kyllä minua ei voi enää auttaa. Aikani on tullut. Olen pahoillani.
Mitä teen ja minne menen?
Älä huoli, päivieni ilo. Sinusta pidetään huolta.
-Kuka pitää? -Isäsi.
En ymmärrä. Isähän kuoli, kun olin...
Oikea isäsi on yhä elossa.
Mene hänen luokseen palatsiin.
-Siellähän asuu sulttaani. -Aivan oikein.
Onko sulttaani isäni?
Tämä kuului hänelle. Palauta se.
Hän muistaa.
Olet hänen vertansa. Hän ei käännytä sinua pois.
Olette varmasti huolissanne Alicesta.
-Isät suojelevat lapsiaan. -Tottahan toki.
Muistan, kun Alice tuli Bethlemiin.
Olen nähnyt paljon potilaita vuosien aikana, mutta Alice oli erityinen.
Hän tuli selvästikin rakastavasta perheestä.
Kovin ystävällisiä sanoja, mutta minne hän meni?
Lienee parempi, että näytän.
-Kani. -Tervehdys.
Jos aiotte vain esitellä minua, oliko laukku tarpeen?
Onko tuo valkoinen kani?
Aina he järkyttyvät. Kyllä, olen valkoinen kani.
Alicen isäkö? En näe yhtäläisyyttä.
Tulkaa mukaani.
Mitä tapahtuu? Minne viette minua?
Jotkut kutsuvat sitä Ihmemaaksi.
Ensimmäinen laskeutuminen on aina rankin.
Kiitos palveluksistasi. Voit poistua.
-Ettekö halua minun jäävän? -Tiehesi siitä.
Tiedätte, mistä minut löytää. Valitettavasti.
Teillä on varmasti kysyttävää.
Tämä on mahdotonta. Tämä on hallusinaatio tai unta.
Vakuutan, että tämä on yhtä totta kuin äsken saamanne mustelmat.
Ihan niin kuin tyttärenne väitti. Ihmeellinen ja vaarallinen.
Tämä ei ole oikea paikka tyttöselle. Ihmemaassa on pahoja voimia.
Otuksia ja roistoja.
Taivuttelin Alicea lähtemään-
-mutta hän yhdistää minut sairaalaan eikä kuuntele.
Siksi hain teidät.
Lapsi haluaa, että isä pelastaa.
Olen pahoillani, mutta olen luultavasti viimeinen ihminen-
-jota Alice kuuntelisi.
-En ymmärrä. -Suhteemme on hankala.
Erityisesti sen takia, koska en ikinä uskonut häntä.
Miksi hän uskoisi minua?
Sääli. Toivoin, että välillänne olisi side.
Oikeastaan laskin sen varaan.
Jafarin torni on lähellä. Illalla saatan jo olla Cyruksen luona.
-Se on vuorenhuipulla. -Sitten patikoidaan.
Meidän pitäisi kehitellä suunnitelma.
Siellä on vartijoita. Uskoakseni isoja ja karvaisia.
Jos pääsemme sisälle, meidän on löydettävä Cyrus.
Sitten on vielä päästävä hengissä ulos vartijoiden ohi.
Cyruksen löytäminen on 99 prosenttia taistelusta. Loppu hoituu itsestään.
-Hyvänen aika. -Mitä sanoitkaan?
Tutkimme rannan. Cyrusta ei näy.
Jatkakaa etsimistä. Hän ei voi kadota.
-Eivätkö henget juuri sitä tee? -Hiljaa!
Hän hyppäsi satoja metrejä alas.
Oletteko ajatellut, ettei hän selvinnyt siitä?
Oletko ajatellut, että olet laiska ääliö?
Oliko tuo retorinen kysymys?
Jafarin ollessa poissa voin päästä etulyöntiasemaan.
Pullo on jo minulla. Haluan hengen haltuuni ennen Jafarin... Mitä nyt?
Jatka vain. "Ennen Jafarin..." Mitä niin?
-Olen ollut huolesta soikeana. -Niinkö?
Katosit sanomatta sanaakaan.
En ehdi pelata pelejäsi. Kerro, mistä löydän Alicen.
Mielelläni. Henkeen verrattuna hänet on helppo löytää.
Mistä puhut?
Vankilassasi on Cyruksen mentävä aukko.
-Pakeniko henki? -Siltä näyttää.
Etsikää hänet! Jokainen mies...
Mieheni vastaavat minulle. Heillä saivat jo käskynsä.
Löydämme hengen ennen auringonlaskua.
Vaikka sinulla olisi henki ja pullo-
-et toteuta unelmiasi ilman, että joku muuttaa taikuuden lait.
Minä olen ainoa, joka kykenee siihen.
Tietysti olet.
Sinä!
-Kuinka hän teki sen? -Onko sillä väliä? Hän on poissa.
-Pian hän ja tyttö kohtaavat... -Hiljaa!
Otteesi alkaa lipsua.
-Minä en ole se, joka on häkissä. -Oletko varma siitä?
Missä olen?
Pahoitteluni siteistä. Ne helpottavat tätä osuutta.
Mitä osuutta?
Herran tähden. Olette mielipuoli.
-Mitä teette? -Annan Alicelle hänen haluamansa.
Miten tuonne päästään?
Keksimme varmasti jotakin.
-Mitä sinä teet? -Inventaariota.
Tyhjennä taskusi. Sieltä löytyy varmasti jotakin avuksi.
Noppa, dollari, Granny'sin avaimet. Tästä hän kyllä suuttuu.
Nukkaa ja pähkinä. Pilaantunut pähkinä.
Tikari, miekka, nenäliina ja kaksi toivomustani.
Ollaan luovia ja ajatellaan.
-Mikä täällä sirkuttaa? -En ole luontoasiantuntija...
...mutta veikkaisin lintua.
Enpä usko.
-Se on taivaantuohipuu. -Taivaantuohipuu.
Puu on ihmeellinen.
Katso.
Tiedän, kuinka onnistumme.
Piru vie. Haluat lentää sinne.
Jotakin sellaista.
-Oletteko oikea- vai vasenkätinen? -Miksi kyselette? Missä Alice on?
-Oikea vai vasen? -Missä tyttäreni on?
Nyt ei ole aikaa voittaa Alicen rakkautta takaisin.
Se täytyy varastaa.
Vasenkätinen. Kiitos.
Vartijat! Etsikää hänelle häkki.
Nuori varas vei tikarin vyöltäni.
Varastit palatsin vartijalta. Oliko se mielestäsi hyvä idea?
-Tiedän, ettei ollut. -Teit sen silti.
Lain mukaan menetät kätesi, jolla varastit.
Jos katsotte sen parhaaksi.
-Mistä sait tuon? -Äidiltäni.
-Mikä hänen nimensä on? -Katsokaa minua ja sanokaa.
Ulima. Ulima on äitisi.
-Kuinka hän voi? -Hän on kuollut.
Ikävä kuulla.
Tiesit, mitä teit varastaessasi vartijaltani. Etkö tiennytkin?
-Jos tietäisitte, kuka olen... -Ottaisin sinut luokseni, vai?
-Äitini sanoi... -Minulla on poika, perijäni Mirza.
-En halua prinssiksi. Vain pojaksi. -Et pääse kummaksikaan.
Tekosi vaati rohkeutta.
Siksi voit jäädä tänne.
Perheeni palvelijaksi.
Kiitos, isä.
Et käytä tuota sanaa.
En ole isäsi, etkä sinä ole poikani.
Olet köyhä orpo, jota autan laupeuttani. Onko selvä?
Kyllä. Ymmärrän säännöt.
Muistakin ne myös.
-Aiotko kertoa suunnitelmastasi? -Toki.
-Oletko ollut kuumailmapallossa? -Jos en, saanko jäädä maahan?
Rakennamme ison korin, johon me kumpikin mahdumme.
Kiinnitämme siihen taivaantuohipuuta ja leijailemme Cyruksen luo.
Hyvä suunnitelma. Unohda minut.
-Pelkäätkö lentämistä? -Pelkään, etten lennä...
...kun olen korissasi kilometrin korkeudessa.
Auta edes rakentamaan kori.
Sen voin tehdä. Aletaan kerätä puita.
-Mitä tuo oli? -Näyttäydy!
Hyvän tähden.
-Isä. -Isä?
Alice. Se olet sinä. Luojan kiitos!
Olit oikeassa kaikesta. Tästä paikasta.
Voitko koskaan antaa minulle anteeksi?
-Miten pääsit tänne? -Katoamisesi ei käynyt järkeen.
Sitten muistin lisää asioita, jotka eivät käyneet järkeen. Tarinasi.
Tein niin kuin pyysit. Uskoin.
Tutkimukseni johdattivat minut antiikkikauppiaan luokse-
-joka myi peilin, jolla huhuttiin olevan erityisominaisuuksia.
Huhut pitivät paikkansa. Kuljin kuvastimen läpi.
Tunsin auringon ja tuulen toisella puolella.
-Se oli erikoista. -Todella.
Noin mekin Anastasian kanssa tulimme tänne.
Saavuttuani tiesin tulleeni kertomaasi Ihmemaahan.
-Miten löysit minut täältä? -Sinähän löysit minut.
Harhailin päiväkausia, kunnes törmäsit minuun.
Joka tapauksessa. Entä nyt?
Haluan hyvittää sinulle kaiken.
Hyvittääkö? Et kohdellut minua tyttärenä, vaan velvollisuutena.
Olin sellainen osa elämääsi, jota oli pakko sietää.
Niin kuin natiseva porras, jota et koskaan korjannut.
Kävelit joka päivä sen yli toivoen natinan vain katoavan.
Kuinka aiot hyvittää sen?
Laita itsesi minun asemaani.
Kertomuksiasi oli mahdotonta uskoa.
-Mahdotonta sinulle. -Uskon nyt.
Tietysti, koska nyt näet itse.
Sinun piti uskoa minua, koska uskoit minuun.
Jätit minut hullujenhuoneelle. Olit kuin minua ei olisi olemassakaan.
Kuinka isä voi kohdella lastaan niin?
Sanoin, etten halunnut nähdä sinua. Halusin sinun silti yrittävän.
Tässä minä yritän.
Liian myöhäistä.
Poikani Mirza on kuullut tarinoita kankaistanne.
Lähetämme prinssille pukuja-
-kunhan tarvikesaarto päättyy pohjoisen naapurimme kanssa.
Emme voi poistaa sitä takianne.
Selitä syy ystävällemme, Mirza.
Se on politiikkaa vastaan.
Mitä politiikkaa?
Puhuimme siitä eilen. Vesi.
Viljelypolitiikkaa.
Tehtaanne vievät veden heidän viljoiltaan.
Agrabah ei voi sekaantua heidän suojelutoimiinsa.
Agrabah'ssa jopa palvelijat ovat koulutettuja.
Eivät tosin hienotunteisia.
-Tämä riittää. Voit poistua. -Pahoitteluni, is...
Pahoitteluni.
-Olet viisas palvelija. Kuka olet? -Jafar.
Oikea vastaus on:
"Nimeni on liian alhainen prinssin korvien kuultavaksi."
No niin. Kuka olet?
-"Nimeni on liian..." -Katse maahan.
-Pahoitteluni, isä. -Älä suotta.
Anna mennä uudelleen.
Jos olet sulttaani jonakin päivänä, ihmisten on pelättävä sinua.
Olet minun vertani ja ainoa perijäni, Mirza.
Todellinen valta syntyy pelosta.
-Olin kamala isä, vai mitä? -Ei ole minun asiani tuomita.
Leikkaa oksia.
Mihin tarkoitukseen?
Alice aikoo tuonne taivaalla leijailevaan linnaan.
-Mikä siellä on niin tärkeää? -Tyrmään teljetty henki.
Cyrus.
Sielläkö hän uskoo Cyruksen olevan?
-Olette läheisiä tyttäreni kanssa. -Niin. Olemme hyviä ystäviä.
-Ymmärrät siis hänen mietteitään. -Jonkin verran.
Osaisitko neuvoa, kuinka parantaa välimme?
Toisinaan sellainen vie aikaa.
Kun isä kohtelee lastaan huonosti, se vie muutakin kuin aikaa.
Alice ei luovuta ihmisten suhteen, vaikka nämä eivät sitä ansaitsisi.
Kuten sinun.
Jos hän näkee loukkaantuneen, hänen on autettava. Sellainen hän on.
Niin hän taitaa olla. Kiitos.
En sanonut tätä auttaakseni.
Mielestäni olet yksi paskiainen.
Haluan Alicen olevan onnellinen. Kunnon isä voisi tuoda onnea.
Jos haluat ottaa ensimmäisen askeleen, auta hengen etsinnässä.
Mikään ei ole hänelle sitä tärkeämpää.
-Mistä puhuitte isäni kanssa? -Sinusta tietenkin.
-Mitä minusta? -Siitä, annatko hänelle anteeksi.
Pitäisikö minun?
Ehdottomasti ei, vaikka annathan sinä.
-Kuinka niin? -Koska se on oikein.
Toisin kuin minä, sinä teet aina oikein.
-Oletko miettinyt laskeutumista? -Mitä tarkoitat?
Ellet ole keksinyt laskuvarjoa, saattaa tulla ongelmia.
Kun Cyrus on korissa, lisäpaino heikentää taivaantuohipuun tehoa-
-ja laskeudumme hitaasti ja rauhallisesti veteen.
-Keksit tuon päästäsi. -Se on fysiikkaa.
Näetkö, kuinka korkealla se on? Kuolemme, jos olet väärässä.
-Mikä tuo on? -Mikä?
Taivaalla. Se tulee meitä kohti. Se näyttää jonkinlaiselta...
Mikä piru tuo on?
Tänne.
Meidän on mentävä. Seuraa minua!
Tätä tietä, isä!
-Oletko kunnossa? -Olen. Pääsimmekö pakoon?
Emme lähellekään.
Juoskaa!
Juokse, isä!
-Äkkiä, isä! -Auta, Alice!
-Älä, Alice. -Pysy erossa hänestä!
-Oletko kunnossa, isä? -Olen.
Kiitos, Alice.
Kaikki on hyvin.
Olen niin pahoillani.
-Äitisi kuoltua kaikki hajosi... -Ymmärrän.
Tiedän millaista on menettää rakkaansa.
Pidät minua varmasti hirvittävänä miehenä, kun kohtelin sinua niin.
Minä tunnen hirvittävän miehen. Olen tavannut täällä erään.
Et ole sellainen.
Et tiedäkään, miten onnelliseksi tuo minut tekee.
-Puhdistetaan tuo. -Toki.
Pimeän laskeuduttua pelastamme Cyruksen.
-Haluaisitko tulla mukaan? -Taidanpa halutakin.
Teidän majesteettinne. Pahoittelen huolimattomuuttani. Se ei toistu.
Tiedän. Onneksi ymmärrät tahdikkuuden merkityksen.
-Totta kai. -Olen pahoillani Mirzasta.
Toisinaan lasten kasvatus vaatii vaikeita asioita.
Kuivaa kasvosi.
Se on tehty.
Heittäkää hänet kadulle jätteiden mukana.
Luoja, siunaa nämä antimet-
-jotka annat anteliaisuuttasi. Aamen.
Toivottavasti Jumalasi kuulee omaani paremmin.
Jumalani kuulee joka rukouksen. Jopa tällaisessa paikassa.
Mikset rukoile vapautta?
Tai edes parempaa ruokaa.
Rukoilen tyttäreni puolesta.
-Hän on vaarassa minun takiani. -Et voi kantaa syyllisyyden taakkaa.
Lähetin hänet pois, kun olisi pitänyt uskoa häntä ja pitää hänet turvassa.
Se on suurin syntini.
Sitten syntisi ovat vähäisiä.
On pahempiakin syitä joutua häkkiin.
Minun on löydettävä tyttäreni. Jos tiedät keinon päästä täältä...
Vain yksi mies on paennut täältä.
Odotan Cyruksen palaavan kahlittuna hetkenä minä hyvänsä.
Tarkoitatko Alicen Cyrusta?
-Tunnetko Alicen? -Hän on tyttäreni. Kerro kaikki.
Mitä tuo mies haluaa hänestä?
Tiedän vain yhden asian, mitä Jafar haluaa. Sitä hän ei koskaan saa.
Oletko ennen syönyt sellaista, joka yritti tappaa sinut äsken?
Enpä taida olla.
Se on Ihmemaan siirtymäriitti.
-Ole hyvä, isä. -Kiitos.
Ei hassumpaa.
Ei ihan kotiruokaa, mutta kelpaa.
Mitä aiot tehdä, kun löydät Cyruksen?
-Pääsetkö pois Ihmemaasta? -Pääsen, mutta asia kerrallaan.
Nousuvesi on tulossa.
Siirretään puut kauemmaksi.
Isäsi mukaan ottaminen ei ole paras mahdollinen idea.
Olen samaa mieltä. Hän on ongelma.
-Koska hän on tiellä? -Koska hän ei ole isäni.
Isäni aloitti aina aterian ruokarukouksella.
Hän lausui rukouksen syödessään omenan puutarhasta, muttei tänään-
-kun hänen pitäisi olla kiitollisempi kuin koskaan.
En tiedä, kuka tuo mies on, mutta ei ainakaan isäni.
Seuraa minua.
-Sinä. -Mitä?
-Mitä teet minulle? -Katson, että täytät tarkoituksesi.
-Mikä se on? -Kuolla.
Olen pahoillani, että meidän on paettava.
Ellen olisi halunnut uskoa sitä todeksi, olisin ollut varovaisempi.
Laskin puolustukseni. Se ei toistu.
Älä suotta pyytele anteeksi.
Rukoile henkesi puolesta. Vain tyttäresi voi sen säästää.
Uhkaatko häntä, kunnes toivon? Keksisit uusia temppuja, Jafar.
-Keksin, kun tämä ei tehoa. -Älä tee sitä.
Pulinat pois, kuka lienetkään. Et ole isäni.
En tiedä, miten mies petti sinua, mutta minä tässä olen.
En moiti sinua siitä, ettet erota isääsi huijarista.
En kohdellut sinua niin kuin isän kuuluisi. Sen sijaan syytin sinua.
Syytin sinua äitisi kuolemasta.
Syytin sinua surkeudestani.
Kun lopulta osasit iloita, epäilin sinua.
Epäilin kykyäsi erottaa mielikuvitus todellisuudesta.
Epäilin rakkauttasi.
Isä. Aina kun karkasin-
-yritin vain löytää todisteita, että ymmärtäisit, missä olin.
Ei sinun olisi pitänyt joutua todistelemaan.
Kaikista tuhansista syistä-
-en pyydä anteeksiantoasi, sillä en sitä ansaitse.
En pyydä armoa tai myötätuntoa. Sille on parempiakin kohteita.
En halua enää viedä mitään sinulta.
Haluan antaa sinulle ainoan asian, jonka voin. Toivon.
-Cyrus on paennut. -Nyt riittää.
Pelasta hänet, älä minua.
Toivon isäni takaisin kotiin.
Kaksi käytetty, yksi jäljellä.
Kyse ei ole siitä, saanko pullonhenkesi-
-vaan milloin saan hänet.
Olen pahoillani. Todella.
Minä en ole.
-Jouduit käyttämään... -Eilen elämässäni oli kaksi aukkoa.
Isäni ja Cyruksen jättämät.
Tänään tiedän isäni ymmärtävän. Cyrus on tuolla jossakin.
Me löydämme toisemme. Toivomus tai ei, lasken sen voitoksi.
Käytit silti ison toivomuksen.
Sinähän sanoit, että niillä on seurauksensa.
Etkö ole utelias, mikä se on?
ENGLANNISSA
Edwin.
-Mikä on vialla? -En tiedä.
Luulin olevani Alicen kanssa-
-paikassa, josta hän aina puhuu. Ihmemaassa.
Olin kuolemaisillani, kun hän pelasti minut.
Taisit nukahtaa ja nähdä omituista unta.
Untahan se varmasti oli.
Tule vuoteeseen.
Tulen ihan pian.
-Keskustellaan. -Kaltereiden läpi puhuminen riittää.
Jos haluat jutella, tee se kasvotusten. Niin kuin mies.
-Olen odottanut kauan näkeväni sinut. -En edes tunne sinua.
Katso kasvoihini ja kerro.
Jafar. Onko tämä mahdollista?
Vihani piti minut hengissä, isä.
En ole isäsi.
Etkä sinä ole poikani.
Mirza, jääthän hetkeksi.
Voit pelastaa minut, Mirza. Älä pelkää.
Pelasta isäsi ja taistele kanssani.
Ei taikuutta. Paljain käsin. Muistatko millaista se on?
Jos voitat, säästän isäsi hengen. Onko hän sen arvoinen sinulle?
Mirza! Tapoit poikani.
Minä olen poikasi!
Hän ei edes taistellut puolestasi.
Minä olisin kuollut puolestasi, isä.
Et voinut sanoa niitä sanoja.
Mitkä sanat haluat kuulla?
Kutsu minua pojaksesi.
Olet äpärä.
Sano sanat, niin säästän sinut loppumattomalta tuskalta.
En anna sinulle ikinä haluamaasi.
Kyllä annat. Jonakin päivänä.
Mikset vain tapa minua, Jafar?
En koskaan anna haluamaasi.
Kun Alice käyttää toivomuksensa, voin muuttaa taikuuden lakeja.
Silloin sinun ei tarvitse antaa. Minä vain otan haluamani.
Mitä hyötyä on rakkaudesta ja kunnioituksesta, jos sen varastaa?
Etkö todellakaan kadu mitään suhteessamme?
Etkö mitään tekoasi?
Kadun vain sitä-
-etten pitänyt sinua veden alla pidempään.
Ehkä voin korjata asian nyt.
-Yritätkö taas tappaa minut? -En voi viedä henkeäsi.
Vien jotakin sinulle vielä tärkeämpää.
-Mikä se on? -Minä.
Takaisin häkkiin. Hauskuus on vasta alkamassa.
Olisi ikävää, jos jäisit siitä paitsi.
Alice.