Kukaan ei uskonut Alicea, kun hän kertoi seikkailuistaan Ihmemaassa.
Herttasotilas ja minä toimme hänet Ihmemaahan etsimään rakkauttaan.
Tunnen, että hän on täällä.
Alice yritetään pysäyttää.
Emme saa haluamaamme ilman täytettyjä toiveita.
Alicen suurin seikkailu on vasta alussa.
Aiemmin tapahtunutta:
Ehkä huijasit ihmisiä, mutta minä tunnen sinut.
Sinut halutaan tappaa.
En voi liikkua. Mitä tapahtuu?
-Anastasia! Sain sen. -Hyppäät vain taikapeilin läpi.
-Voimme olla keitä tahansa. -Seuraava pysäkki: Ihmemaa.
-Mitä te teette? -Äiti.
-Seurasitteko meitä? -Aivan taatusti.
Karkaat tuollaisen surkimuksen kanssa.
-Siitäkö on kyse? -Ei kuulu sinulle.
Minä synnytin sinut. Kuuluu hyvinkin, jos aiot pilata elämäsi.
Ei se ole pilalla. Löysin Willin.
Tiedän. Se on traagista.
Halusin tyttärestäni kuningattaren. Mitä sainkaan? Epäonnistujan.
-Olen vihdoin onnellinen. -Hänenkö kanssaan?
En raatanut elämääni niska limassa sinun takiasi-
-jotta voisit heittää sen hukkaan.
Sinusta ei selvästikään ole prinsessaksi.
Olisit kuitenkin voinut saada aatelisen...
-...etkä tuollaista varasta. -En ole enää varas.
-Millaisen elämän hän tarjoaa? -Hänen ei tarvitse tarjota mitään.
Rakastan häntä.
Ei rakkaudella elä.
Palaat tänne, kun opit sen kantapään kautta.
Kun palaat, ota ämpäri mukaasi.
Palaat talooni ainoastaan tyhjentämään pottani.
Tiehesi sitten. Ainakin minulla on siskosi.
Älä kuuntele. Rakennan meille elämän. Minä rakastan sinua.
Rakastan sinua juuri tuollaisena. En sellaisena, joksi sinut haluan.
Tule.
Hyvästi, äiti.
Noin.
Sateen tai lumen varalta. Mitä taivaalta tippuukaan.
Anna anteeksi. Ellen olisi lahjonut sinua toivomuksella, et olisi...
Cyrus puhui aina seurauksista. Nyt ymmärrän sen.
Pelastan sinut sieltä.
Jos löydän Cyruksen, voimme yhdessä...
Ketä oikein huijaan? En edes tiedä, missä hän on.
Onneksi minä tiedän. Ehkä voisimme auttaa toisiamme.
Miksi auttaisin sinua?
Ihmiset ovat valmiit paljoon, kun olosuhteet ovat oikeat.
-Mitkään olosuhteet eivät saisi... -Eikö edes henkesi olinpaikka?
Niele ylpeytesi, niin tehdään sopimus.
-Millainen sopimus? -Jolla yhteinen ongelmamme ratkeaa.
Jafar.
-Miten niin hän on ongelma sinulle? -Hän on vain välikappale.
Saavutettuani päämääräni minun on kyettävä suojelemaan itseäni.
Olisihan ikävää, jos päätyisin ystäväsi kaltaiseksi.
Hän oli sinunkin ystäväsi.
Ymmärtääkseni enemmänkin. Vai oliko hänkin vain välikappale?
Ongelmasi on menneen vatvominen. Sinun pitäisi ajatella tulevaisuutta.
-Mitä oikein haluat minun tekevän? -Autat minua hankkimaan jotakin.
Taikapölyä. Sitä löytyy päivän matkan päästä.
Se suojelee Jafarin mustaa magiaa vastaan.
Jos haluat pölyä noin kovasti, hae itse.
Hakisinkin, mutta taikapöly on säilynyt koskemattomana syystä.
Sen hakeminen on itsemurhatehtävä.
-Minunko pitäisi vaarantaa henkeni? -Ei.
Ei ilman kunnon korvausta.
Siksi ehdotan vaihtokauppaa.
Hae minulle taikapölyä, niin minä autan etsimään henkesi.
-Löydän hänet itse. -Et, jos et tiedä, mistä etsiä.
Jafarin torni on taikaverhon alla.
Voit seisoa tietämättäsi sen edessä.
Jos haluat löytää Cyruksen, olen ainoa mahdollisuutesi.
Mitä he tekivät sinulle?
Tänään oli isoja kiviä.
Osa niistä oli miehen kokoisia.
Siirsin ne portaiden alapäästä ylös.
-Mitä varten? -Ei mitään.
-Miksi sitten olet vankina? -Jafar haluaa minultakin jotakin.
-Mitä niin? -Ei sillä väliä.
Hän ei saa sitä koskaan.
-Niinpä rangaistukseni jatkuu. -Ei enää kauan.
Tänään poistumme täältä.
Onko tämä oikea paikka? En ole nähnyt yhtään marjaa.
Viime viikolla niitä oli roppakaupalla.
-Vieläkö kalaa on jäljellä? -Pelkät ruodot.
Voimme keittää ne ja kutsua sitä keitoksi.
Katsohan tuota. Tästä saadaan hyvä muhennos.
Älä! Sienet kasvattavat isoksi. Vaunu on ahdas jo nyt.
Onko vaunu liian pieni sinulle?
Ei tietenkään. Emme muuta tarvitse.
Olen pahoillani. Teen parhaani.
Tiedän. Luulin asioiden olevan täällä toisin.
Luulin Ihmemaan tarkoittavan ihmeellistä-
-enkä "miten ihmeessä selviämme?"
Rakastan sinua. Lupaan, että me selviämme.
Leipä tuoksuu taivaalliselta.
-Liikenisikö meillekin? -Ei. Tämä menee palatsiin.
Siellä on tanssiaiset.
Kiitos vain.
-Ehkä pitäisi mennä. -Emme löytäneet vielä marjoja.
Ei, vaan tanssiaisiin. Palatsi on kuulemma häikäisevä.
Meitä ei ole kutsuttu sinne.
Mitä se estää?
Maisemanvaihdos tekisi hyvää. Samoin kuin leipä.
Tuo asu ei kelpaa. Lainataan sinulle uusi.
-Missä taikapöly on? -Suuren rotkon toisella puolella.
Olen kuullut siitä. Siellä on pimeyttä.
Kaikkialla on pimeyttä, kun aurinko laskee.
Kerrataanpa. Haen sinulle taikapölyä.
Kun tämä on ohi, Jafar on ongelmistasi pienin.
Minäpä arvaan. Laitat minut kärsimään Cyruksen takia.
En ole hirviö. En tappanut Cyrusta.
Vankeus on hänelle sama kuin kuolema.
Mutta ei sinulle. Se toi sinut takaisin Ihmemaahan.
Mitä toivot saavuttavasi tällä?
Sinulla on valtaa ja vaurautta. Mitä muuta tarvitset?
Joitakin asioita ei saa vallalla ja vauraudella.
-Kuten mitä? -Me kaikki etsimme jotakin täältä.
Siniseen leninkiin pukeutunut pikkutyttö janosi isänsä rakkautta.
Me emme ole samanlaisia.
Haluamme molemmat jotakin, mitä meillä ei ole.
Kyse on siitä, mitä sen eteen on valmis tekemään.
Kerro vielä, mitä näit.
Tuo käytävä vie portaikolle, joka johtaa alas.
-Entä vartijat? -Vain pari. Huolestuttavaa.
Kuinka niin?
Jafar on valpas. Hän on aina vihollistensa edellä.
-Jos sisällä on vain pari vartijaa... -Suurin osa on ulkona.
Odotetaan yötä ja häivytään pimeyden turvin.
Olen nähnyt yrityksiä. Kukaan ei ole onnistunut.
Tosin kukaan ei ole ollut yhtä päättäväinen kuin sinä.
Pitää katsella kaltereiden ohi.
Varmasti tuolla on joku sinulle rakas. Ehkä perhe.
Minulla oli kerran elämä.
-Se on nyt mennyttä. -Sinua odottaa uusi.
Pullon vankina tiedän, ettei kenenkään kuulu olla vanki.
Jos minä olen vapaa, niin olet sinäkin.
Pyytämänne tavara.
-Jafar! Mitä te haluatte? -Kiehdot minua, Kani.
Toivottavasti en ateriana.
-Olet liian arvokas siihen. -Mikä helpotus.
Miksi Alicen pitkään tuntenut pettäisi hänet?
En ole tuntenut häntä pitkään. Olen pikemminkin tuttava.
Sinulla on ongelma, ja minä olen taitava ratkaisemaan.
Autan sinua velkojesi kanssa.
Vastapalvelukseksi pyydän vain apuasi.
-Minkä suhteen? -Alicen.
Olet tuntenut hänet tyttösestä asti. Haluan tietää hänestä kaiken.
Etenkin hänen rakkaistaan.
Tehdäänkö sopimus?
Ystäväni.
Älä katso alas.
Tarvitsen jotakin!
Ei!
Minuako etsit?
-En ole nähnyt tätä paikkaa. -Harva jää eloon kertomaan siitä.
Lohduttavaa.
-Missä taikapöly on? -Tuolla noin.
Rotkon toisella puolellako?
-Siltaa ei tietenkään ole... -Eipä taida olla.
Entä taikavoimasi?
Jos olisin voinut hakea sen, enköhän olisi jo tehnyt niin.
-Ehkä se on mahdotonta. -Ei kaikille.
VILPITÖN SYDÄN KYKENEE LOIKKAAN
"Vilpitön sydän kykenee loikkaan."
Se on jonkinlainen testi.
-Mistä tiedät, että läpäisen sen? -En tiedäkään.
Mahdollisuutesi ovat ainakin paremmat kuin minulla.
Olen monia asioita, mutten sydämeltäni vilpitön.
Kauniimpi kuin kuvittelinkaan.
Tuntuu kuin housut olisivat nurinpäin.
-Älä kiemurtele. Meitä tuijotetaan. -Koska emme kuulu tänne.
Kuvitellaan niin. Jos uskomme sen, hekin uskovat.
Onpa siinä ruokaa. Olisi sääli heittää sitä hukkaan. Tuletko?
-Kohta. Vilkaisen ympärilleni. -Selvä. Tulen pian.
-Näytätpä kauniilta. -Kiitos.
Ihailin juuri kruununjalokiviä. Niiden tähden voisi kuolla.
"Ihailin juuri kruununjalokiviä."
-Tervehdys, ihanuus. -Useimmat sanovat "majesteetti".
-Anteeksi. Ei ollut tarkoitus... -Älä suotta.
-Maistuuko? -Kernaasti.
En ole ollut aikoihin kunnon tanssiaisissa.
-Entä kelvottomissa? -Jo vain.
Minusta nämä ovat tylsiä. Kaipaan epätoivoisesti maisemanvaihdosta.
Tiedän tunteen.
Tunnen jokaisen naisen hovissani. Miksen ole nähnyt teitä?
Joko ette ole katsonut tarkkaan-
-tai sitten en ole leidi.
Varas! Ottakaa kiinni!
Vauhtia!
Hänen kutsunsa on väärennetty.
Tuohan on pukuni! Hän varasti sen vaunustani.
-Huijari! -Maalainen.
-Onnistuimme. -Mehän jäimme kiinni.
Ei, vaan näpistimme.
Tämä riittää ainakin viikoksi.
Noista hienohelmoista ei tarvitse enää välittää. Vai mitä?
Niin.
Lähdetään kotiin. Leipä on yhä lämmintä.
Mistä tiedän, ettei tämä ole temppu? Jospa haluatkin minun putoavan.
Silloin joutuisin käyttämään toivomukseni.
Jos haluaisin sinun putoavan, tönäisisin sinut alas.
"Vilpitön sydän kykenee loikkaan."
Ei tuon yli hypätä, vaikka sydän olisi miten vilpitön.
Paitsi jos se on tarkoitus.
-Mitä tarkoitat? -Siihen ei pysty. Se on arvoitus.
Ehkä se on kielikuva. Uskonloikka.
-Minkä uskon? -En tiedä.
Minulla oli suuret odotukset sinusta.
Voit unohtaa taas henkesi näkemisen.
Odota.
"Vilpitön sydän kykenee loikkaan."
Jos uskon siihen, mikä on vilpittömintä sydämessäni.
Rakkauteeni Cyrusta kohtaan. Uskoni häneen kantaa minut yli.
Oletko varma?
Kun kaksi rakastaa toisiaan, yhdessä kaikki on mahdollista.
Olisipa tuo totta.
Sydämemme ovat kietoutuneet yhteen.
Kuningatar!
Kuningatar! Kuuleeko kukaan?
Hän epäonnistui.
-Takaisin palatsiin. -Minä sanon, milloin mennään.
Epäonnistuimme. Aika palata kotiin.
-Sanoitko haluavasi takaisin... -Kotiin. Äitini luokse.
Eikä. Ei missään nimessä.
-Asiat eivät menneet suunnitellusti. -Eivät lainkaan.
Et palaa äitisi luokse. Hän ei ikinä anna anteeksi.
-En ajatellut palata tyhjin käsin. -Mitä tarkoitat?
Varastamme kruununjalokivet.
-Anteeksi mitä? -Näin ne palatsissa.
Suostuisit nyt.
Sinähän sanoit, että hyvästä syystä voi varastaa.
Etkö tehnyt niin iloisten veikkojen kanssa?
Varastit rikkailta köyhille. Me olemme köyhiä.
Kukaan ei vain anna meille mitään.
-Anna... -Odota palatsin parvekkeen alla.
Minä haen jalokivet ja pudotan ne sinulle.
Senhän piti jo riittää meille. Varastelun ja pakenemisen.
Siksi se onkin täydellistä. Viimeinen kerta.
Sitten katoamme kuvastimen kautta-
-ja myymme rikkaudet kotona ilman pelkoa kiinnijäämisestä.
-Olet miettinyt tätä. -Olen.
Paras mahdollisuutemme saada toivomamme elämä.
-Luulin olevani se sinulle. -Se onnistuu.
Sen täytyy onnistua.
Vain yksi yritys. Oletko valmis?
-Mitä teet? -Varmistan, etten hidasta sinua.
Tiedät, mitä sinun on tehtävä. Onnea matkaan, Cyrus.
-En jätä sinua. -Ei ole aikaa kinata.
Jafar tappaa sinut, kun kuulee, ettet estänyt pakoani.
Ei tapa.
-Mistä tiedät sen? -Luota minuun. Tiedän sen.
Tiedät vartijoiden aikataulun. Jos et lähde nyt, tilaisuutesi meni.
Hyvästi sitten. Ja onnea matkaan.
Sinulle myös.
Hän nauttii teejuhlista. Tuonko minulle kerrot?
Totta se on.
Tiedän sen jo. Tiedän kaiken kertomasi. Lakkaa viivyttelemästä.
Alicen heikkous on ihmisistä välittäminen.
Kerro, kuka muu Ihmemaassa on hänelle merkityksellinen.
Auttaisin mielelläni, mutta en tiedä...
Kukahan keksi, että jäniksenkäpälä tuo onnea?
Ei varmaankaan jänis.
Seuraavan minuutin ajan-
-voin kumota kärsimyksesi.
-Voin tehdä sinusta taas ehjän. -Kerron mitä tahansa.
Kuka muu Ihmemaassa on Alicelle merkityksellinen?
Kello käy.
On eräs, mutta hän ei ole Ihmemaassa.
Kuuleeko kukaan?
Alice.
Onko siellä joku?
-Alice. -Kuka siellä?
-Alice. -Näyttäydy.
Terve, Alice. Kiva nähdä taas.
-Mikä sinä olet? -Tulin auttamaan.
Tiedätkö, missä on taikapölyä?
Ehkä. Tiedän monia asioita.
-Näyttäisitkö? -En vielä.
-Miksi et? -Et ole ansainnut sitä vielä.
-Mitä minun on tehtävä? -Tiedät sen jo.
Kun olit sairaalassa, näit unta.
-Muistatko unesi? -Näin unta Cyruksesta.
-Miksi? -Koska rakastin häntä...
-...ja luulin hänen kuolleen. -Halusit kostaa.
-En! -Uneksit, mitä tekisit tappajalle.
-Ei pidä paikkaansa! -Minä olen sinä, Alice.
Et voi valehdella minulle. Et voi valehdella itsellesi.
-Mitä sinä teet? -Autan saamaan haluamasi.
-Minkä niin? -Tilaisuuden tappaa kuningatar.
Anna mennä.
Hän kertoo, missä Cyrus on.
Uskotko häntä?
Mitä täällä tapahtuu?
Tee se. Voit luottaa minuun.
-Olet vain päässäni. -Olen hänenkin päässään.
Tiedän teidän kummankin ajatukset.
Tapa hänet, niin kerron, missä Cyrus on.
Taikavoimat eivät tehoa täällä.
Hän on puolustuskyvytön niin kuin sinäkin olit, kun hän vei Cyruksen.
Hän on ollut koko elämänsä paha, ja me hyviä. Mitä siitä seurasi?
Hän on kuningatar, ja me kärsimme.
Alice. Älä.
Tee se!
Olen pahoillani.
Jonkun on laitettava sinut maksamaan teoistasi.
Se en ole minä.
Onnittelut, Alice. Sinä teit sen.
-Hänhän elää. -Todellakin. Tämä oli testi.
Sydämesi on tosiaan vilpitön. Sopiiko?
Taikapölyä. Teimme sen!
En ymmärrä. Mikset tappanut minua?
-Olisit saanut haluamasi. -En ole sellainen kuin sinä.
Et taida olla.
Eikö olekin kaunis?
Luovuta se tänne.
Kerro ensin, mistä löydän Cyruksen.
Eikö hyvänä ihmisenä oleminen riitä palkkioksi?
-Valehtelit. -Niin tein.
Ei unohdeta, että vain toinen meistä on sydämeltään vilpitön.
-Annoin sinun pitää henkesi. -Kukaan ei antanut minulle mitään.
Kaiken omistamani olen joutunut ottamaan.
Entä kaiken menettämäsi?
Pärjäile. Näemme taas pian.
Et voi pitää toivomuksia ikuisesti etkä toiveita Cyruksen näkemisestä.
Näen hänet vielä.
Kuulitko tuon?
Jafar listii meidät, jos joku pääsee karkuun.
Katsotaan tuolta.
Kiitos. Tuosta oli apua.
-Voinko poistua? -Et vielä.
-Kerroin jo kaiken. -Vielä on tehtävää.
-Haluaisin lähteä matkalle. -Teillä on mattonne.
Haluan paikkaan, jonne vain sinä voit viedä minut.
-Ala kaivaa. -En voi lähteä noin vain.
-Kuningatar huomaa ja sitten... -Teet minulle töitä nyt.
Pitääkö muistuttaa?
Kani!
-Kani! -Älä.
-Kani! -Mene.
-Mitä? -Etsi hänet.
Kani!
Tiedän, ettei vastustelu kannata. Teen, mitä pyydätte.
Oikea valinta.
Vaikka pääsisit ulos tornista, sen ulkopuolelta ei ole pakotietä.
-Mitä tuo tarkoittaa? -Ole tyytyväinen, ettet tiedä.
-Kaiva nyt. -Minne?
Tiedät kyllä.
Tanssiaisiin livahtaminen on yksi asia. Melkeinpä ihailtavaa.
Minulta varastaminen sen sijaan... Mikä sinua riivasi?
-Onko sillä väliä? -Saattaa olla.
Olette valtakunnan varakkain. Tuskin te tätä kaipaatte.
Tarvitsen sitä enemmän kuin te.
Mihin maalainen koruja tarvitsee?
-Mihin kuningas sitten? -Niin se vain on.
Maailmani on täynnä vaurautta, ja sinun maailmasi täynnä kaipausta.
Maailmamme eivät yleensä kohtaa.
Jäin kiinni.
-Miten minulle käy? -Riippuu sinusta.
Sinussa on jotakin.
Sinua ei ole tarkoitettu nykyiseen elämääsi.
Siinä on kaikki, mitä tarvitsen.
Miksi sitten varastat?
Entä jos varastamisen sijaan jalokivet kuuluisivat sinulle?
-Antaisitteko ne minulle? -Ehkä.
Mistä hinnasta?
Kädestäsi. Avioliitosta.
Olen etsinyt kuningatarta. Sinä soveltuisit sellaiseksi.
Sinussa on jotakin enemmän kuin kauneutesi.
Jotakin hyvin harvinaislaatuista.
Sinussa on halua olla enemmän kuin olet.
Sillä tavoin hallitaan.
Sellaista haluan rinnalleni.
-Entä jos rakastan toista? -Sitä miestä tanssiaisista?
Rakkaus on jaloa.
Miten pitkälle sillä pääsee? Jos myyt tämän-
-milloin olet taas lähtöpisteessä?
Se rakkaus, josta pidät kiinni...
Pian huomaatkin, ettei se riitä.
Silloin on liian myöhäistä.
Tule nyt.
Ihmemaan kansa, saanen esitellä kuningattarenne.
Anastasia.
Olen pahoillani.
Olet siellä jossakin, Cyrus.
Näytä minulle.
Tulen hakemaan sinut.
Tulen luoksesi, Alice.