Kukaan ei uskonut Alicea, kun hän kertoi seikkailuistaan Ihmemaassa.
Siellä hän rakastui Cyrukseen, mutta Punainen kuningatar erotti heidät.
-Alice teljettiin mielisairaalaan. -Alice tarvitsee apua.
Herttasotilas ja minä toimme hänet Ihmemaahan etsimään rakkauttaan.
Tunnen, että hän on täällä.
Alice yritetään pysäyttää.
Emme saa haluamaamme ilman täytettyjä toiveita.
Alicen suurin seikkailu on vasta alussa.
VUOSIA SITTEN AGRABAH'SSA
-Voinko auttaa? -Se nähdään kohta.
Olette Farzeen Shahmed ja myytte torilla huiveja.
-Kyllä. Haluaisitteko yhden? -Voinko astua sisään?
Pienistä tuloistanne huolimatta kotinne on hienosti sisustettu.
-Kiitos. -Se oli pelkkä huomio.
Puutarhanne on täynnä vihanneksia, ja pihallanne on kaksi kamelia.
Harvalla on varaa edes yhteen, mutta teillä on kaksi.
-Olen ollut onnekas. -Todellakin.
Teillä on kaikkea, mitä toivoa saattaa.
Ehkä tapasitte jonkun, joka soi teille toivomuksia.
En tiedä, mitä tarkoitatte.
Onneni on peräisin sijoituksista, jotka lopulta kannattivat.
-Niinkö? -Kyllä.
Voin kertoa lisää, jos saan ensin sammuttaa hellan.
Toki. Olisihan ikävää, jos vesi kiehuisi yli. Siitä vain.
-Henki. -Valtijani minun, tahtoni on sinun.
Nyt hän saapui. Mies, jolla on käärmekeppi.
Ei hän ole sinun perässäsi.
-Haluan nyt kolmannen toivomukseni. -Rauhoitu. Voin auttaa.
Haluan sinut yhtä kauas-
-Agrabah'sta kuin maa on auringosta.
Ei!
-Minne lähetitte hänet? -En tiedä. Älkää!
-Mitä haluatte? -Vain armoa.
Sitten kumpikaan meistä ei saa tänään haluamaansa.
Missä oikein olen?
-Mitä ihmettä? -Hyvä. Olet hereillä.
-Mitä sinä teet? -Valmistaudun.
Taitoni ovat hieman ruosteessa.
Nyt puuta sattui. Oletko tyytyväinen?
Olen sitten, kun löydämme Cyruksen. Meidän on jatkettava matkaa.
Vihollisemme tietävät jo, että olemme Ihmemaassa.
-Keitä he ovat? -Erinomainen kysymys. Tule.
Minulla on suunnitelma.
-Ja uusi asu. Mistä sait tuon? -Pyykkitelineeltä.
Suurin pulmamme on, ettemme tiedä, missä Cyrus on.
Hän on voi olla loukussa tai vangittuna jossakin...
Ei kahvitelineitä ole näkynyt?
-Mutta ei meidän tarvitsekaan tietää. -Miksei?
Koska tiedämme jotakin, mitä kukaan muu ei tiedä.
-Tiedämme, missä pullo on. -Et taida ymmärtää sanaa "me".
Suunnitelma on kaksivaiheinen. Ensin etsimme pullon.
Sitten teemme kolme vaaratonta toivomusta, ja Cyrus palaa pulloon.
-Eihän vaarattomia toiveita ollut. -Ei niin, jos toivoo jotakin suurta.
Jos toivoo vaikkapa pientä leivonnaista, kaikki sujuu hyvin.
-Siitä pääsemmekin sinuun. -Nyt se tulee.
Sinä hierot pulloa, Cyrus ilmestyy, ja olemme taas yhdessä.
Sitten vapautamme hänet lopullisesti.
Jos hieron pulloa, eikö silloin Cyruksesta tule minun henkeni?
-Pitää kai vain luottaa sinuun. -Hyvä on sitten.
Mistä pullo löytyy?
Hautasimme sen Näpsäniitylle Tumtum-puun alle.
Kukaan ei käy siellä ikinä.
Ei kai, kun nimi on tuollainen, ellei sitten ole Halinalle.
-Mikä Halinalle on? -Unohda.
Kumpi herättää hänet?
-Anna olla. Kanilla on ollut rankkaa. -Tarkoitat, että hän hidastaa meitä.
Tule. Aika hakea pullo.
Aika hakea Cyrus.
Alice. Mitä tapahtuu? Oletko kunnossa?
Tee loppuu!
-Yksi kerrallaan. -Majesteetti pyytää järjestystä.
-Vesi on loppumaisillaan. -Satoni kuolee.
-Jubjub-lintu söi Dodoni. -Auttakaa meitä.
Saanko sanoa rehellisesti? Ongelmanne tylsistyttävät minua.
Rakas Jafar...
Tule pois, tule pois piilosta.
Kuinka jaksat kuunnella heitä päivät pitkät?
Olen kuningatar. Se on tehtäväni.
Se on vikasi. Yrität ansaita heidän kunnioituksensa. Se pitää vain ottaa.
-Otin valtaistuimen ja Ihmemaan. -Eikä se silti riitä.
Jos olisimme tyytyväisiä omaamme, emme tavoittelisi Alicea ja henkeä.
Jos et löydä pulloa, tämä on vain ajanhukkaa.
Olen enemmän huolissani siitä, kykenetkö sinä väittämääsi.
Pystytkö pullon voimalla muuttamaan taikuuden lait?
Jotta mahdottomasta tulee mahdollista...
-...täytyy olla epäpyhiä hajuja. -Niitä minulla on.
-Pystytkö siihen? -Totta kai.
Tämä typerä puhe on kuitenkin ennenaikaista ilman pulloa.
Älä tuhlaa aikaasi talonpoikais- väkeen, vaan keskity tehtävään.
Pidänpä siitä tai en, olen kuningatar ja minulla on velvollisuuteni.
Siinä. Kalenterisi on nyt tyhjä.
Etsi nyt pullo, jotta Alice esittää toivomuksensa.
Sitten voit lakaista hänetkin pois.
Pidä vauhtia. Olemme hyvässä aikataulussa.
Tällä vauhdilla olemme perillä ennen keskipäivää.
Ole hiljempaa. Täällä seinillä on kirjaimellisesti korvat.
-Et halua koko Ihmemaan tietävän. -En tietenkään.
-Mitä tapahtuu, jos löydämme hänet? -Kun löydämme.
-Jospa totuus ei vastaa kuvitelmiasi. -Mitä tarkoitat?
Kannattaa ottaa huomioon, että asiat ovat saattaneet muuttua.
-Olet ollut poissa pitkään. -Cyrus odottaa minua.
Miksei hän ole ottanut yhteyttä? Hänenhän pitäisi tietää, missä olet.
Hän ei ole ottanut yhteyttä, koska on pulassa. Pidetään siis kiirettä.
-Tai hän on jatkanut eteenpäin. -Ei varmasti.
Et voi käsittää sitä, mitä meillä on.
En varmaankaan.
Mikään ei estä meitä olemasta yhdessä.
Paitsi ehkä tämä.
Lujempaa. Lujempaa!
Kani.
-Mitä uutisia tuot minulle? -Kaikki sujuu, kuten ennustitte.
He lähtivät aamulla hakemaan pulloa.
Tiedät siis missä se on.
Muistutanko valehtelun seurauksista?
Älkää. Tiedän tarkalleen, missä se on.
-Voisimme uida yli. -Ei onnistu.
-Jos pelkäät vaaroja pinnan alla... -En osaa uida.
-Kuinka et ole koskaan oppinut? -Oli muuta tekemistä.
-Mitä niin? -Pelkäsin vettä.
Odotetaan sitten keijua.
Tai kierretään ympäri.
Se veisi ainakin kaksi päivää.
Menemme keijulla.
Sieltä hän saapuu. Täällä näin!
Olen Hopeasumu. Minne voin...
Tervehdys. Miten menee?
Ilmeisesti tunnette toisenne.
Aika rohkeaa näyttää naamaasi täällä.
-Tiedätkö, moniko etsii sinua? -Helpompi laskea, kuinka moni ei.
-Luuletko olevasi hauska? -Lienee sama, mitä sanon.
-Voitte jatkaa muistelua matkalla. -Meidän täytyy luultavasti kävellä.
Ei lainkaan. Vien mielelläni.
-Molemmatko? -Toki. Olen ammattilainen työssäni.
Tunteet eivät tule työni tielle. Etenkään vanhat unohtuneet tunteet.
Suuret kiitokset.
Niin. Suuret kiitokset.
Meidän pitäisi päästä Näpsäniityn Tumtum-puulle.
Pakkohan minun on kertoa päämäärä.
Voitte luottaa minuun. Olen täällä auttamassa.
Kalterista saamasi palovamma...
Alan ymmärtää, miksi häkkisi on tehty hopeasta.
-Estääkö se sinua pakenemasta? -Jopa ajattelemasta sitä.
Henget ja hopea eivät sovi yhteen.
Ehkä saamme ajatukset pois tuskasta.
Edellinen siirto oli torni D3:een.
Ikävä kyllä en voi pelata tänään.
Onko sinulla parempaa tekemistä?
Kyllä. Itse asiassa on.
Valtijattareni minun, tahtoni on sinun.
Avaa kätesi. Avaa vain.
-Mitä nämä ovat? -Toivomuksesi.
-Ovatpa ne kauniita. -Kuten sinäkin.
-Unohditko minut? -Anteeksi.
-Eihän muistella pahalla? -Ei. Kai se oli omaa syytäni.
Minun ei olisi pitänyt johdattaa sinua tänne. Jouduit vain pulaan.
Et johdattanut minua. Minä seurasin sinua.
Olet aina ollut utelias tyttö. Onnea matkaan, Alice.
-Mitä nyt tapahtuu? -Mitä vain ja kaikkea.
-Voinko toivoa mitä tahansa? -Muutama rajoitus on. Taikuuden lait.
-Taikuuden laitko? -Niitä on neljä. En tapa ketään.
En voi herättää kuolleista. En voi muuttaa menneisyyttä.
En voi pakottaa rakastumaan.
Kuulostaa kohtuulliselta.
Mitä kolmannen toivomuksen jälkeen käy?
Palaan pullooni, kunnes joku toinen löytää minut.
-Olet siis viettänyt koko elämäsi... -Palvellen isäntiäni.
Entä jos toivoisin, että saisit vapautesi?
Sitä on yritetty, eikä se sujunut hyvin.
Toivomuksilla on hintansa.
Mitä suurempi toive, sitä suurempi seuraus.
-Kuulostaa vaaralliselta. -Tuntuu, että sinä pidät vaaroista.
Et tiedä vieläkään, mitä toivoa. Ehkä voisimme käydä kävelyllä.
-Voisin antaa ehdotuksia. -Se olisi mukavaa.
-Lentäminen on kyllä kivaa. -Olet aina pitänyt siitä.
Tykkäsin kyllä muistakin jutuista.
-Et niin paljon, kuin minä tästä. -Will!
-Olen odottanut tätä kauan. -Kuinka saatoit?
-Hän ansaitsi sen. -Hän ei osaa uida!
-Pahoittelen. Ei kiertoajelua. -Piru vie.
Apua!
-Mitä teit keijulle? -Mitäkö?
-Hän heitti minut järveen. -Olit selvästikin ansainnut sen.
Nyt olemme keskellä ei-mitään, koska särjit keijun sydämen.
-Ei olisi antanut sitä alun alkaen. -Ei rakastumiselle voi mitään.
Voipas. Hiipii yöllä ulos housut kourassaan eikä katso taakseen.
-Miten sinusta tuli tuollainen? -Tässä ei ole kyse minusta.
Jos olisi, istuisin kotona television ääressä. Älä kysy.
Yritän vain sanoa, että sinulla on mielikuva Cyruksesta-
-täydelliset muistot menneestä.
Ehkä asiat olivat niin vain sinulle.
Ei se mennyt niin.
Jos uskot tuohon oikeasti, mitä teemme täällä?
Tämä on sinun seikkailusi. Olen tässä toivomusten takia-
-kuten muutkin henkeä etsivät.
Onko jokin vialla? Vaikutat kireältä.
-Henki on aina etsintäkuulutettu. -Joku etsii sinua aina.
Tiedätkö, kuka se joku on?
Tällä hetkellä eräs Jafar, jolla on käärmepäinen keppi.
-Jos näet hänet joskus... -Mitä niin?
Toivotaan, ettet näe.
-Mitä hän haluaa? -Sitä, mitä kaikki.
Sitä, mitä hänellä ei ole.
Ei sinun tarvitse jäädä takiani. Jos pullossa on turvallisempaa...
Tämän lähemmäksi vapautta en ole päässyt aikoihin.
-Voisin sanoa samaa. -Jos kotisi on vankila, miksi palaat?
-Ei ole muutakaan paikkaa. -Sinulla on koko maailma.
Voin näyttää sen.
-Ei tarvitse kuin toivoa. -Minulla on vielä kysyttävää.
-Mitä muuta haluat tietää? -Kaiken.
Tapaamasi ihmiset ja tekemäsi asiat.
-Oletko surmannut lohikäärmeitä? -Kerran. En voi suositella sitä.
-Pitää olla taitava miekan kanssa. -En ole ikinä pitänyt miekoista.
Kuinka sitten olet selvinnyt täällä?
Taistella voi muillakin tavoin.
Ihmemaassa riittää, kun on luova.
Näinkö?
Onpa kaunis.
-Se tuoksuukin ruusulta. -Taikapaperi. Löysin sen matkoiltani.
-Olet matkustanut paljon. -Niin. Isäntiä on ollut monia.
En ole missään kauan. Toiveiden jälkeen isäntä jatkaa matkaansa.
Tiedän tunteen.
Tiedän, miltä tuntuu tulla unohdetuksi.
Vaikea kuvitella, että kukaan haluaisi hylätä sinut.
Hämmästyttävää.
-Voitko opettaa minua? -Origamioppitunti on sinun.
Tarkoitinkin miekkailua.
Hengen pullo. Tiedät, missä se on.
Jätät kohteliaisuudet väliin näin aikaisessa vaiheessa suhdetta.
Meillä ei ole suhdetta, ja minulla on kiire.
Niinhän sinä sanot. Silti minä teen kaiken työn.
Toin Alicen takaisin Ihmemaahan...
-...ja selvitin pullon sijainnin. -Missä se on?
Kerron sen mielelläni.
Ensin meidän on kuitenkin juteltava. Minulla on tarpeeni.
Ennen kuin pelaan seuraavan käden-
-tarvitsen todisteita, että voit tyydyttää ne.
Se, mitä sinä tarvitset, on vaikeneminen.
Sinun pitää olla aloillasi. Hiljaa.
Noudatat sääntöjä kiitollisena siitä, että saat hengittää.
Emme ole kumppaneita. En ole sinulle velkaa.
Annoin vain sanani-
-ja se on enemmän kuin useimmat saavat. Onko selvä?
Minäpä autan. Onko selvä?
Kerro, missä pullo on.
Näpsäniityllä Tumtum-puun alla.
Näetkö? Olemme loistava tiimi.
Emme ikinä pääse perille. Se on kilometrien päässä.
Tämä on toki pieni takaisku. Keksimme varmasti toisen keinon.
-Minkä? -Anna minuutti aikaa.
-Kaksi minuuttia. -Ei ole.
Sinne on päästävä tänään.
-Mitä tuo oikein oli? -En tiedä.
Millainen saari tämä on?
-Ei tämä ole saari. -Mitä?
-Pidä tiukasti kiinni. -Mistä?
Alice!
-Kutittiko? -Kilpikonna.
Jos haluat pitää pääsi, viet minut määränpäähäni.
Hyvä poika.
Matkaan.
Miekkaan tottumattomaksi olet aika taitava.
Pitää hankkia tällainen joskus. Ei. Se ei ollut toivomus.
Nyt opettelet vain käyttämään sitä.
Hyvää työtä. Löysempi ote. Pitelet sitä kuin katutappelija.
Parempi. Oletko aina oppinut nopeasti?
Opin soittamaan Mozartin sonaatin alle viikossa.
Hämmästyttävää. Kuinka?
Äitini kuulemma soitti. Hän kuoli syntyessäni.
Ajattelin isäni ilahtuvan, jos soittaisin niin kuin hän.
-Ilahtuiko hän? -Vaikeaa olla iloinen...
...kun on menettänyt rakkaansa.
-Anteeksi. Ei ollut tarkoitus. -Älä suotta.
-Mitä nyt teen? -Sitä, mitä aina. Ole luova.
Vaikea olla luova, kun vastapuolikin on.
Ole siis vastustajaasi ovelampi.
-Tunne vastustajasi. -Pidän tuon mielessä.
-Mitä seuraavaksi? -Taidan tuntea vastustajani.
-Tunnen hänen heikkoutensa. -Niinkö?
Olin näköjään oikeassa.
-Mitä viivyttelet? -Melkein hukuin ja tulin syödyksi.
-Saanko hengähtää hetken? -Et.
-Sinä taas. -Olen oikeastaan iloinen, että elät.
Sepä outoa, koska yritit tappaa minut.
Se oli ennen kuin kuulin Kaalimadon maksavan sinusta löytöpalkkion.
Hyvä on. Tein kamalan virheen.
Olit oikeassa kaikesta.
Minusta tuntui hirveältä kaiken tapahtuneen takia.
Jos sinulla ikinä oli sydän, mitä sille oikein kävi?
Ehkä rakas Anastasiasi kulutti sen loppuun.
Olet oikeassa. Ei tunnu hirveältä. Ei lainkaan.
En tunne nimittäin enää mitään.
Sovitaan, että olen paskiainen, ja jatketaan eri teitä.
Ei Kaalimatoa tarvitse sotkea tähän.
-Miksi välittäisin kohtalostasi? -Ei tarvitsekaan, mutta välitä hänen.
Hän on hyvä ihminen.
Samoin on hänen rakkaansa, jonka henki on vaarassa.
Älä anna hyvien maksaa pahojen virheistä.
Olen pahoillani kaikesta, Hopeasumu.
Lähde siitä sitten. Mene.
-Oliko tuo anteeksipyyntösi? -Sellaista tapahtuu. Anna olla.
-Kuka Anastasia on? -Ei kukaan.
Kiitos joka tapauksessa.
-Hyvää huomenta. -Kanssasi kaikki aamut ovat hyviä.
Mitä tänään tehdään?
-Mainitsit Kiehuvan meren... -Alice.
Nyt taitaa olla aika.
-Minkä? -Toiveidesi.
-Teinkö jotakin väärin? -Et.
En voi kuvitellakaan, että tekisit väärin.
-Juuri se on ongelma. -En ymmärrä.
Olen rakastunut sinuun.
-Cyrus. -En voi sallia sitä.
Jossakin vaiheessa esität toivomuksesi ja jatkat elämääsi.
Vaikka olen tottunut yksinäisyyteen pullossa-
-ajatus ikuisuudesta ilman sinua on sietämätön.
Jos en esitä toivomuksiani, et palaa pulloon.
-Jokainen esittää. -En minä.
Sanot noin nyt, mutta kukaan ei ole jättänyt toivomatta.
Mitä toivoisin? Minulla on kaikki haluamani.
Olet kaikki, mitä olen toivonut.
-Entä jos muutat mielesi? -En muuta.
-Entä jos muutat? -Sinun on luotettava minuun.
Jospa tekisimme sopimuksen.
En koskaan jätä sinua, jos sinä et jätä minua.
-Mitä tehdään tälle? -Haudataan.
Etsikää pullo.
Odota. Et voi juosta...
-Mitä nyt? -Täällä on muitakin.
-Olen pahoillani. Myöhästyimme. -Itse asiassa olemme juuri ajoissa.
Mitä tarkoitat? Hän on kohta kaivanut.
Kaivakoon. Pullo ei ole tuolla. Ei koskaan ollutkaan.
Miksi sitten olemme täällä?
Halusin tietää vastustajamme. Nyt tiedän.
Siksi siis kerroit kaikille määränpäämme.
Ihmemaassa voi luottaa siihen, ettei kehenkään voi luottaa.
Olet nokkela.
Hänen nimensä on Jafar.
-Tunnetko hänet? -Olen kuullut hänestä.
Hetkinen. Et kertonut minullekaan totuutta.
Etkö luota minuunkaan?
Jos yhtään lohduttaa, luotan nyt. Siksi lähdet mukaani.
-Minne? -Pullon todelliselle piilopaikalle.
Herneportti.
Tiikeritorni.
Tuulimylly. Olemme oikeassa paikassa. Tuolla on voikukkaleijona.
Ei hassumpaa. Onneksi kukaan ei syönyt maamerkkiä.
Voi ei. Mahdotonta. Pullo on poissa.
Saatoit olla oikeassa aiemmin.
Ehkä hän on jatkanut elämäänsä.
Etsi hänet.
Ylös siitä, henki!
Mitä haluat?
-Missä se on? -Mikä?
Tiedät kyllä. Missä pullo on?
-Siitä vain. Tapa minut. -Ei minun tarvitse.
Tapan tytön edessäsi, ellet kerro pullon sijaintia.
Se on minulla.
Annoit aamulla hyvän neuvon.
Kunnioitustasi ei tarvitse ansaita, koska voin vain ottaa sen.
-Onko sinulla pullo? -Älä aliarvioi minua.
Onpa kiva tyrmä. Pidät selvästikin kosteudesta.
Kannattaa pitää kauniit asiat lähellä.
Tuossa on yksi.
-Missä se on? -Eiköhän muuteta peliä?
Aloitetaan uudella säännöllä. Et puhu enää alentavasti minulle.
Aioin kertoa sinulle pullon sijainnin.
Sitten tajusin, etten luota sinuun.
En luota sinuun, koska tämä suhde ei hyödytä molempia.
Sinulla on kaikki kortit, ja minulla ei ole mitään.
Nyt asetelma on muuttunut.
Sinulla on henki, ja minulla on pullo.
Hän on jatkanut elämäänsä. Se on ainoa järkevä selitys.
Vain Cyrus ja minä tiesimme, missä pullo on.
-Oletko varma, ettet maininnut... -Olen.
Ehkä tämä on narrin hommaa, ja minä olen narri.
Etsitään suoja. Täällä ei ole turvallista.
Mitä väliä?
-Alice. -Menikö kaikki hyvin?
-Erittäin hyvin, kiitos. -Sitten...
Niin?
Kaikella kunnioituksella, täytin velvollisuuteni.
Tein kaiken ja enemmänkin.
Totta. Niin teit.
-Lupasitte minulle... -Lupaukset on tehty rikottaviksi.
Kuten sellaisten pienten kanien luut, jotka unohtavat, mitä on pelissä.
Sanon tämän viimeisen kerran. Kun saan haluamani, sinä saat haluamasi.
Miksi sitä on niin vaikea ymmärtää?
Miten tiesit, missä pullo on?
-Et koskaan kertonut. -Näin heidät.
Ymmärräthän, ettei elämä kanssani ole helppoa.
-Eikä elämä ilman sinua. -Joudut olemaan aina varuillasi.
Riittääkö rakkauden voima antamaan meille vapauden?
Uskon, että meidän riittää.
-Uskotko sinä? Jos et... -Sanoinhan, etten jätä sinua ikinä.
Mitä odotat?
Hullut pennut. Kulta! Anteeksi, kun olen myöhässä.
-Ala jo nukkua. -En voi. Nuku sinä.
Kuinka voisin, kun ajattelet noin kovaan ääneen?
Anteeksi. Laitoin sen ajatuksen päähäsi.
Älä minua kuuntele. En minä tiedä mistään mitään.
Taidat tietää. Kuka Anastasia on?
Se on sydäntäsärkevä tarina.
-Sinun vai hänen? -Onko sillä väliä?
Kiinni jäin.
Tiedän jotakin rakkaudesta, mutten välttämättä teistä kahdesta.
Uskotko Cyruksen todella rakastavan sinua?
-Uskoin. -Hyvä niin.
Kun toista rakastaa todella, silloin ei voi jatkaa eteenpäin.
-Isäni jatkoi. -Anteeksi mitä?
Hän rakasti minua, mutta jatkoi eteenpäin.
Nyt se tapahtuu taas.
Mikä ihme tuo on?
Todiste.
Rakkain Alice-
-vei ikuisuuksia tavata sinut, mutta vain hetken rakastua sinuun.
Sitä rakkautta eivät murra loitsut eivätkä miekat.
Pyydän sinulta vain yhtä asiaa.
Lähde Ihmemaasta.
Et ole turvassa täällä etkä voi pelastaa minua.
Omaa kuolemaani pahempi olisi, että aiheuttaisin sinun kuolemasi.
Pyydän sinua palaamaan kotiin. Olen aina kanssasi.
Ikuisesti sinun. Ikuisesti minun. Cyrus.
-Hän elää. -Eikö se ollutkaan niin...
...että jos jotakuta rakastaa, ei tarvitse todisteita?
Ei niin, mutta niitä on silti mukava saada.
TULEN HAKEMAAN SINUT