DET VAR EN GÅNG...
Hemma.
Far!
Far! Far, det är jag!
Kom igen, far!
Du kommer aldrig att tro på vart jag har varit!
-Alice. -Det hela började med en vit kanin...
-Alice? -...och han ville ta min hatt
och sen...
Är det verkligen du?
Vem annars?
Du har varit borta väldigt länge.
Vi trodde du var...
Ni trodde jag var vad?
Död.
Vita kaniner, rökande tusenfotingar?
Gigantiska svampar?
Tror hon att jag är en idiot?
-Varför skulle hon ljuga? -Din dotter är förvirrad.
Hon är inbillningssjuk. Hon hittar på.
Men jag kan bota henne.
-Så hon ljuger? -Hon ljuger.
Jag ljuger inte.
Det var på riktigt.
Och jag ska bevisa det.
NUTID
Ser ut som att du är sisten här igen, Leroy.
Du försöker verkligen utnämnas till veckans kund.
Vi båda tjänar på det. Du får mitt ansikte på väggen,
och jag får... Ledsen, mannen. Stängning.
En storm är på väg.
Bäst du hittar dig någonstans att hålla dig torr.
Det ska jag.
-Där är du. -För sjutton.
-Vad gör du här? -Jag berättar på vägen.
Vi är sena.
Jag är inte intresserad av dina viktiga dejter, kanin,
eller oviktiga dejter.
Nej. Vi är inte sena till något.
Vi är sena till någon.
Vem?
Alice.
Hon behöver hjälp.
Du är Hjärter Knekt.
Hon behöver dig.
BETHLEM VÅRDANSTALT LONDON, ENGLAND
Svara på frågan är du snäll.
Alice?
Jag minns inte.
Det tror jag att du gör.
Det har gått ett år nu, och du har varit ganska tydlig i dina uttalanden.
En osynlig katt, en vattenpiperökande larv,
mat och dryck kapabel att ändra ens fysiska form,
en mördande röd drottning.
Och du stötte på alla dessa saker genom att bokstavligen...
trilla ner i ett kaninhål.
När man hör allt högt, så låter det ganska...
orimligt. Skulle du inte hålla med, Alice?
Ja.
Bra.
Bara några frågor till, och kanske denna gång
vi kan skicka hem dig.
När din far äntligen tog dig till oss,
då visste han varken ut eller in.
Och det var inte bara dina olika försvinnanden
som tagit ut sin rätt,
det var din löjliga förklaring
att du sökt efter bevis
på detta ställe, detta...
Underland, där du hade
mirakulösa, konstiga
och skräckinjagande äventyr.
Tror du fortfarande att det var sant?
Hördu, den är min!
Ge tillbaka den!
Inkräktare! Stanna! Hon är på väg in i labyrinten!
På Drottningens order, stanna!
Låt henne inte komma undan!
Hon är på väg mot Drottningens trädgård! Efter henne!
Jag trodde hon sprang hitåt!
Hon får inte komma undan!
Var är flickan?
Har någon sett henne?
Jag trodde hon sprang hitåt!
Alice?
Alice!
Nej. Det var inte sant.
Jag lämnade aldrig England.
Så du hittade på allt?
Varför? För uppmärksamhet?
Det fick du sannerligen, eller hur?
Frågan vi måste besvara i dag är, vem är det som spelar?
Liten flicka med berättelser om tebjudningar och barbariska drottningar,
eller den unga damen som säger att det bara var hennes fantasi?
Den lilla flickan var en dåre.
Och damen?
Hon vet vad som verkligen hände.
Leta överallt!
Hon måste vara här någonstans.
Det finns ingenstans att ta vägen!
Låt henne inte komma undan!
Vart gick hon?
Vad gör du i min flaska?
Avslöjar du mig så blir jag stor.
Jag slår sönder ditt hus...
DRICK MIG
...i en miljon skinande bitar.
Det skulle vi väl inte vilja?
Bra flaskor är så svåra att hitta nuförtiden.
Jag heter Cyrus.
Mitt hem är ditt hem.
När du äntligen dök upp igen,
hävdade du att du varit i detta Underland.
Kan du berätta var du egentligen var?
Med en vän.
Var?
Agrabah låter vackert.
Jag hoppas att en dag se det igen.
Vilken plats kallar du ditt hem?
England.
Men det har inte känts som mitt hem på sistone.
Så vi är båda främlingar i ett främmande land.
"Främmande" är ett ord för det.
-Förunderligt. -Farligt.
Jag anar att du kan ta hand om dig själv.
Och du måste återvända till ditt land snart?
Tja, jag har det jag kom för.
Vilket är vad?
Bevis på att allt detta är på riktigt.
Vill du ha bevis? Kom hit. Jag ska ge dig bevis.
En talande vit kanin i kostym?
Ingen kan säga att jag inbillat mig det.
Ja. Så mycket är säkert.
Så säg mig, Alice, vem är detta bevis till?
Du riskerade mycket genom att återvända hit.
Är det en make?
Nej. Det finns ingen sådan.
Bra.
Bra?
Jag menar, bara att du inte är separerad från din kärlek.
Det vore ett hemskt öde.
Ja. Det vore det.
Beviset är till min far.
Han tror jag är galen.
Jaså?
Så du riskerar ditt liv för någon som inte tror på dig?
Du vet,
när man verkligen älskar någon,
då behöver man inga bevis.
Man kan känna det.
Kanske där du kommer från,
men i mitt land önskar jag att...
Du önskar vad?
Du hittade min flaska, Alice.
Allt är möjligt.
Härskarinna min,
min vilja är din.
Berätta dina tre önskningar.
Alice, om du önskar att bli frisläppt från denna anstalt,
-då behöver du... -Jag önskar mig inget!
Kan detta ha nåt att göra
med anden du trodde att du mötte?
Du sa till din far att du befriat honom,
att ni två reste från värld till värld,
slogs med pirater, simmade med sjöjungfrur.
Och då män och kvinnor är var de är,
så blev ni kära.
Är du redo att erkänna att det också var en lögn?
Märkligare och märkligare.
Jag har hört talas om Det Kokande Havet,
men det är ännu otroligare i egen hög person.
Det är du med.
Försiktigt!
Jag har aldrig mött en människa som dig, Alice.
Jag har aldrig mött en ande som dig.
Jag har faktiskt aldrig mött någon ande, så...
Okej.
Förlåt mig. Jag är inte van att...
Jag var alltid den som beviljade önskningarna, inte gjorde dem.
Gjorde dem?
Vad?
I 100 år var jag fast i en flaska,
en slav till människans felaktiga drömmar,
och hela den tiden
hade jag bara en önskan...
att aldrig vara en fånge igen.
Och nu...
har jag en till.
Vänta, jag tror folket i din värld gör detta nere på knä.
Ja.
Va?
Ja, jag svarar ja!
Nej, men jag hade ett helt tal.
Det var charmigt och vältaligt och hade...
Våra hjärtan är sammanflätade.
Från och med nu vet jag när du är nära,
och du kommer veta.
Alice, spring!
När din far hittade dig var du otröstlig.
Du sa att ditt livs kärlek var borta, mördad av någon...
Nej, det... Det är inte vad jag sa.
Alice, du var en ignorerad liten flicka som ville bli älskad,
så du skapade en fantasivärld full av karaktärer
som kunde hjälpa dig bli den du ville vara,
lång, modig, vacker.
Du är inte det första barnet att göra detta.
Du är bara den första som växer upp och fortfarande tror att det var verkligt.
Nej.
Jag tror inte på det längre.
Vi vet att du ljuger.
Du ropar fortfarande efter honom i sömnen.
-Va? -I sömnen.
Varje natt är det samma sak.
Du ropar efter Cyrus.
Ledsen att jag stör.
Får jag låna honom?
Cyrus, nej!
Cyrus!
Alice!
Hoppsan.
Cyrus!
Nej!
Cyrus.
Alice?
Vi har en ny behandling som kan ta bort din smärta.
Få dig att glömma, vad än...
eller vem än det är du håller fast vid.
En behandling.
Allt bara...
glider bort.
Gör det ont?
Lite.
Men det är inget mot smärtan du är i just nu.
Skriv bara under här.
Duktig flicka.
Gå nu och få dig lite sömn.
I morgon börjar ditt liv på nytt.
BETHLEM VÅRDANSTALT
Cyrus.
Det är dags.
Hämta flickan.
Kan du åtminstone ge mig tid att klä på mig.
Du.
Du?
Det är allt jag får? Du?
-Trevligt att se dig med, Alice. -Vad gör du här?
Kom igen. Vi måste gå.
Gå? Nej. Du är inte verklig.
Jag är väldigt verklig.
och vi måste gå nu.
Jag har rensat ut några vakter, så vi borde gå.
Nej, jag kan inte.
Alice, du måste lyssna på mig.
Nej, jag ska ingenstans!
Varför måste du alltid vara så himla envis?
Där är han.
Jag gjorde inget.
Det är sant.
Jag menar, om hon var lite hjälpsam så hade vi varit långt borta nu...
Få ut honom härifrån.
Alice, nej! Du känner mig! Du minns.
Jag vill inte minnas. Jag vill glömma.
Alice, lyssna på mig.
-Nej! -Han lever.
Kaninen såg honom.
Cyrus. Han är vid liv.
-Det är omöjligt. -Du vet lika väl som jag, Alice.
Inget är omöjligt i Underlandet.
Var det vad du kallar en räddning?
Det skulle mer vara en leverans av ett meddelande.
Jag planerade inte att...
Okej, då går vi.
SJUKHUS
Du är sen.
Vilken överraskning.
Alla är sena enligt dig.
Sant. Jag har höga krav.
Fin värld du har här.
Vad sjutton är det här? Det är ganska hårt på tassarna.
Alice! Stopp. Gör inte detta.
Jag kan hjälpa dig bli bättre.
Ska vi verkligen stå här och lyssna på den här killen?
Ser du saker, doktorn?
Hört att det finns en behandling för det.
Vad gör vi nu?
Vi springer.
Se upp!
Ur vägen!
Åh, nej.
-Vi kommer bli tagna -Nej, det kommer vi inte.
-De kommer. -Kanin!
Här? Kan vi inte hitta någonstans med mjukare mark, som ett fält...
-Gräv! -Gräv!
Okej.
Här har ni.
Vad väntar du på?
Alice, jag lämnade inte exakt den platsen på goda villkor.
-Inte jag heller, men om Cyrus är... -Då måste du gå, inte jag.
Lyssna, Knekt.
En gång för länge sen, gav jag dig tillbaka ditt hjärta.
Nu...
måste du hjälpa mig få tillbaka mitt.
Där nere!
Eller så kan du ta dina chanser med dem.
För sjutton.
Okej då.
Nästa anhalt: Underlandet!
Människor.
Jag hatar...
detta jäkla...
ställe!
Försiktigt, Knekt.
Vi har landat i Marshmallowträsket.
Såklart gjorde vi det, för en damm gjord
av efterrätt verkar normalt.
Kom igen. Rör på benen.
Rör på båda benen.
Vilken röra!
Okej, Kaninen. Var är Cyrus?
Berätta var du såg honom.
Jag såg honom inte direkt. Sa du att jag sett honom?
-Det var det du sa. -Det var ett talesätt.
Nej, det tror jag inte.
Vad jag menade var att jag drack te med Sovmusen,
och han sa att han sett honom.
Så vi kom hela vägen hit på grund av en narkoleptisk gnagare?
Ignorera honom, Kaninen. Fortsätt.
Han sa att Cyrus var i Hattmakarens gamla hem.
Det är övergivet. Hattmakaren,
han har inte varit i Underlandet på länge.
Och han kommer aldrig tillbaka.
Han har hittat sig ett fint litet liv på stället
jag höll på att göra till mitt! Ett ställe, kan jag nämna...
där trollsländorna inte är faktiska troll.
Kaninen, växer du?
Ja, det är möjligt.
Sådant händer rätt ofta häromkring.
Vi sjunker.
Jag kan inte röra fötterna.
Kaninen, var är det? Var är Hattmakarens hus?
Var annars? Tulgeyskogen.
Knekt, vi måste upp härifrån.
-Verkligen? -Allt kommer bli bra.
Jag ska bara...
Jag går och hämtar hjälp!
Oroa dig inte! Allt kommer gå bra!
Sluta röra på dig. Vi sjunker bara snabbare.
Åh, för en långsam död är så mycket trevligare.
Det här är förödmjukande.
Jag kommer att dö som en jäkla s'more.
En vad?
Det är kakor och choklad, man rostar marsh...
Glöm det. Poängen är att vi kommer dö.
Knekt, det är genialiskt.
Vad sjutton gör du?
-Jag gör en sore. -S'more!
-Spela roll. -Jag börjar tro att du var
på dårhuset av en anledning.
Ser du?
Kom igen.
Var är kaninen?
Det börjar bli sent. Jag planerar att sova i min egen säng i kväll.
Du kan inte sticka. Vi har inte hittat Cy...
Cyrus. Precis.
Du hörde vad kaninen sa.
Han såg honom aldrig ens.
Om jag vetat det hade jag inte gjort nåt av detta.
Så vitt vi vet är han inte ens vid liv.
Tänk om han är det?
Alice...
Jag lämnade Underlandet för att jag gjorde många dåliga saker här.
Många vill se mig död.
De har sina skäl, och helt ärligt
är de bra skäl.
Jag lämnade denna plats för en framtid jag ganska angelägen om att se,
och du vill att jag riskerar allt för en föraning?
Jag kan betala dig.
Hur?
Du har ingenting att betala mig, Alice.
Det är inte helt sant.
Jag har något bättre än pengar.
Önskningar.
Jag förstår inte.
Varför önskar du inte för att få tillbaka Cyrus?
Önskningar kan vara oberäkneliga.
Om jag använder en för att få tillbaka Cyrus, så kanske han dyker upp
hängandes från ett träd med en snara runt halsen.
Du förstår, med önskningar
så finns det ibland en bokstavlig hake.
Då får man vara försiktig med vad man önskar sig.
Göra det konsekvenssäkert.
Ja, jag kan göra det.
Betyder det att du stannar?
Om vi hittar Cyrus så får jag en önskning.
Vad jag vill.
Ta mig bara till Tulgeyskogen.
Så du litar verkligen på kaninen?
Jag vet att du tvivlar,
men ja,
jag tror på kaninen.
Åh, nej.
Där är du, Kaninen.
Mina öron!
Kan du vara snäll och...
Ers Majestät, jag kan förklara.
Du är sen.
Jag vet, förlåt. Jag kom så snabbt jag kunde.
Så berättade du för Alice vad du hört?
Ja, att Cyrus var vid liv.
Är han?
Jag är den som ställer frågorna.
Just det. Just. Så detta gör oss kvitt då?
Du sa att om jag fick hit...
Jag sa att vi är kvitt när spelet är klart.
Vi sätter fortfarande upp spelbrädan.
Vad gäller din vän Alice...
Du måste rapportera allt hon gör,
vart hon går, vem hon pratar med,
vad hon tänker.
Jag behöver mer än mina ögon.
Jag behöver dina öron,
och du kommer antingen hjälpa mig, raring...
eller dekorera detta rum.
Förstått?
Ja, Ers Majestät.
Gå nu.
Tulgeyskogen.
Hattmakarens ställe är på andra sidan.
TULGEYSKOGEN
Tänk om detta är en fälla?
Om det finns en chans att Cyrus är vid liv...
måste vi ta den.
Okej. Då går vi.
Röda Drottningen, du sa att det var hon som kastade Cyrus i Det Kokande Havet.
Varför gjorde hon det?
Jag vet inte, men jag skulle vilja fråga henne
och se henne i ögonen när hon inser
att jag inte är den förlåtande typen,
speciellt när nämnda ögon möter denna gren,
upprepade gånger.
Låter inte som dig.
Läkarna sa att jag är en fara för mig själv och andra.
Ja, du kan inte tro på allt du läser.
Det gör jag inte.
Faktum är...
när jag trodde att Cyrus var död
så slutade jag tro på det mesta.
Nå?
Hon är tillbaka.
Och vad gör flickan nu?
Letar efter sin ande, såklart.
Är inte det vad vi ville, Jafar?
Det vi vill kan inte åstadkommas förrän vi har andens flaska
och flickan gjort alla sina önskningar.
Så jag skulle säga
att kanske du inte borde vara så nöjd med dig själv.
Tala inte ner till mig, Jafar. Jag är Drottningen.
Det är grejen med makt.
Den kan vara så flyktig.
-Är det ett hot? -Nej.
Hot är för folk som inte är beredda att agera.
Vänta.
Du behöver mig.
Inte längre.
Men jag gjorde vad du inte kunde. Jag...
Jag tog Alice tillbaka till Underlandet.
Vilket innebär att ditt arbete och din användbarhet för mig är över.
Jag tar över härifrån.
Vet du...
var hon är?
Gör du det?
Just det.
Det gör du inte.
Du är inte i Agrabah längre, raring.
Det här är min värld,
vilket betyder att jag är den enda som vet var hon är.
Jag är den enda som vet vart hon ska.
Så om du vill ha min hjälp,
ja...
vår överenskommelse kvarstår.
Jag ska fixa dig de där önskningarna.
I gengäld för vad, exakt?
Allt i sin tid.
Så varför inte hoppa på din trasiga matta
och flyga bort?
Och låta mig ta hand om Alice.
För din skull...
hoppas jag du gör det.
Vi har vandrat i evigheter.
Vi borde vara vid Hattmakarens hus nu.
Åh, för sjutton.
EFTERLYST MED ELLER UTAN HUVUD HJÄRTER KNEKT
Vad exakt gjorde du efter att jag försvann?
Fråga inte.
-Vilket håll? -Upp.
Jag är trött på att vandra runt. Vi behöver en annan synvinkel.
Vad menar du?
Tar jag mig högt nog, kan jag se Hattmakarens hus.
Nog med dessa.
Jag kan se det! Hattmakarens hus!
Det är inte så långt borta!
Knekt?
Will?
Cheshirekatten.
Det är du.
Du skrämde mig.
Chesh?
Du minns mig, väl?
Det är Alice.
Ja, jag minns.
Du ser...
främmande ut.
Allt gör det, eller hur?
Underlandet har blivit underligare.
Jag är främmande. Du är främmande.
Tillsammans är vi främlingar.
Hur står det till, då?
Nu när vi är vänner igen, du skulle inte vilja äta en vän...
skulle du?
Definitivt inte utan peppar.
Utbudet är mindre nuförtiden.
Denna skog brukade vara full av mat, men nu är det enda den är full av...
dig.
Den Röda Drottningen lovade mig att du skulle vara
det sötaste kött jag någonsin smakat.
Låt oss se.
Nu...
gå och slåss med någon din egen storlek.
Jag kan inte tro det.
-Du. Du var... -Modig?
Vågad?
Du stal mina önskningar.
Åh, det.
Jag tror du missförstår.
Jag skyddade bara dem.
Ska jag tro på det?
Inte direkt, nej.
Kan vi fokusera på att jag kom tillbaka
och räddade ditt liv?
Du vet, man kan inte stjäla en önskan.
Den måste beviljas.
Självklart gör jag det.
Alla vet det.
Nu går vi och hittar Cyrus.
Knekt.
Där borta!
Skynda dig!
Cyrus!
Hattmakarens hus.
Cyrus.
Cyrus!
Cyrus.
Jag är här.
Alice.
Han måste vara här.
Det är för mörkt att avgöra, han kanske sover eller så.
Här är ni.
Jag har letat överallt.
Jag dök upp med en hel trupp för att dra upp er ur träsket,
men ni var borta.
Det är okej, Kaninen. Gräv bara hem oss.
-Cyrus är inte här. -Nej, han måste vara här.
Alice.
Jag är ledsen.
Men han är inte här.
Och så vitt jag kan se var han aldrig det.
Kanske.
Kanske Sovmusen bara sa fel hus, eller...
Kaninen, det räcker nu.
Om Cyrus var här, skulle han inte ha visat sig nu?
Så han är verkligen borta.
Alice.
Du fick henne att förlora Cyrus två gånger.
Varför gjorde du det?
Will, Kaninen, kom fort!
Jag hittade detta. Det tillhörde Cyrus.
Hur fick du tag på det?
-Det låg här i gräset. -Han lever.
Inget kan överleva Det Kokande Havet.
Om det överlevde så gjorde han också det.
Alice, det där halsbandet, det är magiskt..
Det är därför det överlevde.
Killen som bar det, han var bara kött och blod.
Han är borta.
Jag är ledsen.
Nu sticker vi härifrån.
Kaninen kan gräva sitt hål.
Du kan starta ett nytt liv, träffa någon annan.
-Nej. -Nej?
Jag ska ingenstans.
Alice, var inte envis.
-Jag är inte envis. -Jo, det är du.
Om du vill sticka, stick.
Men jag stannar.
-På grund av ett halsband? -På grund av att han är här.
Men du har inget bevis.
När man verkligen älskar någon,
då behöver man inga bevis.
Man kan känna det.
Han är här.
Jag ska hitta honom.
Den enda frågan är...
följer du med mig?
Jag var rädd att du skulle fråga mig det.
Är det ett ja?
För sjutton. Kom igen då.
Alice.
Nej!