Mitä söit?
Ruokaa oli kahdeksi viikoksi.
Olit siellä lähes neljä kuukautta.
En muista syöneeni.
Kuinka kauan luulit olleesi siellä?
Päiviä.
Ehkä viikkoja.
Mitä Josie Radekille tapahtui?
-En tiedä. -Entä Sheppardille?
Thorensenille?
He kuolivat.
Ventressille?
En tiedä.
Mitä tiedät?
Tämä on solu.
Kuten kaikki solut, se syntyi olemassa olevasta solusta.
Tavallaan -
kaikki solut syntyivät yhdestä solusta.
Yhdestä organismista yksin Maassa,
ehkä jopa maailmankaikkeudessa.
Noin neljä miljardia vuotta sitten -
yhdestä tuli kaksi, kahdesta neljä.
Sitten kahdeksan, 16, 32.
Parien jakaantumisen rytmi,
josta tuli kaikkien mikrobien rakenne,
ruohon, vesieläinten, maaeläinten -
ja ihmisten.
Kaiken elävän rakenne -
ja myös kuolevan.
Lääketieteen opiskelijoina ja huomisen lääkäreinä -
te tulette kuvaan nyt.
Tämä solu on peräisin kasvaimesta.
Naispotilas, kolmekymppinen, kohdunsuulta otettu.
Lukukauden aikana -
tutkimme syöpäsoluja in vitro -tekniikalla -
ja keskustelemme autofagiasta.
-Professori? -Hei, Katie.
Luin John Sulstonin tutkielman.
Tuntuu, etten tee tarpeeksi. Olen muita jäljessä.
-Heille kaikki on helpompaa. -Et ole, eikä ole.
-Onko selvä? -Lena.
Dan.
Etsin sinua turhaan lounasaikaan.
Tein kirjoitelmaani.
Työ ilman hupia ei ole tervettä.
Halusin kysyä,
oletko vapaa lauantaina?
Sarah ja minä kutsumme väkeä kylään.
Puutarhajuhlat sään mukaan.
En ole vapaa.
Se olisi hauskaa.
Kiitos, mutta aion maalata -
makuuhuoneemme.
Siitä on vuosi.
Saat tulla grillijuhliin. Se ei loukkaa hänen muistoaan.
Maalaan makuuhuoneen.
Voi luoja.
Luulin sinun kuolleen.
Kane?
Kukaan ei tiennyt yksiköstäsi.
Otin kaikkiin yhteyttä.
Kaikkiin mahdollisiin.
Muut tiesivät yhtä vähän kuin minä.
Oliko se peitetehtävä?
Ehkä.
Mitä se tarkoittaa?
Oli se, luulen niin.
Pakistanko taas?
En tiedä, missä se oli tai -
mitä se oli.
Miten se on mahdollista?
Oliko siellä lämmin?
Oliko lunta?
Puhuivatko muut portugalia, swahilia vai paštua?
Milloin palasit?
En tiedä.
Miten palasit? Mihin tukikohtaan lensit?
En tiedä.
Entä yksikkösi? Olivatko he kanssasi?
Voit kai kertoa jotain.
Katosit täysin vuodeksi.
Ansaitsen selityksen.
Onko sillä väliä?
Kane,
miten pääsit kotiin?
Olin ulkona.
Talon ulkopuolellako?
Ei.
Huoneen ulkopuolella.
Huoneen, jossa on sänky.
Ovi oli auki.
Näin sinut.
Tunnistin sinut.
Kasvosi.
Oloni on huono.
Pysy hereillä, kulta. Olen tässä.
Mies, 31, verenvuoto ja kohtaus.
Pysy hereillä. Rakastan sinua.
Kulta, katso minuun.
Tehkää jotain!
Soititko poliisille?
Rauhassa!
Ulos autosta!
Mitä teette?
-Ulos autosta! -Älä ammu!
Ulos! Liikettä!
Mitä tapahtuu?
Ette voi siirtää häntä.
Päästäkää hänet!
ALUE X
Olosi on kai kamala.
Se on krapula rauhoittavasta, jota sait.
Istuhan.
Kuka olet?
Olen tri Ventress.
Olen psykologi.
Miksi puhun psykologille?
Olenko psykiatrisella?
-Et. -Mitä sitten?
Missä olen?
Missä mieheni on?
Olit armeijassa seitsemän vuotta.
Olen professori Johns Hopkinsissa.
Mitä vittua teen täällä?
Tutkit geeniohjelmoitua solun elinkaarta.
Missä mieheni on?
Haluaisin puhua kersantti Kanesta.
Milloin hän palasi kotiin?
-Haluan asianajajan. -Se ei käy.
Kertoiko hän, miten palasi?
-Ei. -Ottiko hän yhteyttä -
poissa ollessaan?
Ei.
Mitä hän kertoi tehtävästään palatessaan?
-Ei mitään. -Entä ennen lähtöään?
Mainitsiko hän kohdettaan tai tehtäviään?
Ei, enkä kysynyt.
Mutta pyysit tietoja hänen yksiköstään.
Lopetit puoli vuotta sitten.
Miksi? Luulitko hänen kuolleen? Oliko aika siirtyä eteenpäin?
Se ei ole helppoa.
En siirtynyt.
En vastaa enää kysymyksiin. On sinun vuorosi.
Miehesi on täällä.
Hän on hyvin sairas.
Millä tavalla?
Sisäelimet pettivät.
Sisäinen verenvuoto.
Hän kai altistui jollekin säteilylle -
tai sai jonkin viruksen.
Kerro, missä hän oli ja mitä teki.
Voisin auttaa häntä.
Uskonnollinen tapahtuma.
Muukalaistapahtuma.
Ylemmästä ulottuvuudesta.
Teorioita on monia.
Faktoja ei.
Se alkoi kolme vuotta sitten.
Blackwaterin luonnonpuiston majakkaa ympäröi -
jonkinlainen "hohde".
Puistonvartija meni tutkimaan asiaa -
eikä palannut.
Se on salaista tietoa.
Olemme lähestyneet maitse, meritse,
lennokein, eläimin ja ihmisjoukoin.
Mikään ei palaa.
Raja sen kuin laajenee.
Se syö tiensä lähes tyhjille soille,
jotka evakuoimme kemikaalivuodon varjolla.
Se ei jatku kauaa.
Muutaman kuukauden päästä alue on kasvanut tänne asti.
Sitten puhumme kaupungeista,
osavaltioista -
ja niin edelleen.
Väität, ettei mikään palaa.
Kyllä palasi.
Niin.
Hän kuolee.
Niin.
Meidän on sovittava, mitä teemme suhteesi.
Enkö saa palata kotiin?
Sitäkö sinä haluat?
En.
Haluan olla hänen kanssaan.
Et puhu minulle.
Anteeksi.
Pohdiskelen.
Mietitkö tehtävääsi?
En.
Katselin vain kuuta.
Outoa nähdä se päivänvalossa.
Kuin Jumala olisi tehnyt virheen.
Jätti valot päälle.
Hän ei tehnyt virheitä.
Se on avain koko jumaljuttuun.
Kyllä hän tekee.
Hän kuuntelee nytkin.
Kun ottaa solun ja kiertää Hayflickin rajan, estää vanhenemisen.
Aioin sanoa samaa.
Kun solu ei ikäänny, se on kuolematon. Se jatkaa jakaantumista.
Vanheneminen on tosiasiassa virhe geeneissämme.
Kiihotun, kun holhoat minua.
Ilman sitä tuijottaisin tätä iäti.
Se laskettaisiin virheeksi.
Et kertonut, minne olet menossa.
Tehtävässä on jotain outoa.
Miksi?
Hiljaisuus on huomattavampaa kuin yleensä.
Kalastelen johtolankaa.
Joten?
Olemme samalla pallonpuoliskolla.
Mitä se kertoo?
Sen, että kun katsot ulkona taivaalle,
katselemme samoja tähtiä.
-Saatana. -Mitä?
-Pilailetko? -Mitä?
Sitäkö luulet minun tekevän?
-Mitä? -Luulet minun itkevän puutarhassa -
katsoen taivaalle.
-Ole hiljaa. -Ajatella, että rakas Kaneni -
katselee samaa kuuta.
Lopeta.
Kaukainen tähtiystäväni...
Ei.
...huolehdi rohkeasta sotilaastani.
Jessus. Olet julkea.
Et vain entisille armeijakollegoillesi,
-mutta myös presidentille. -Ja lipulle.
Olin juuri pääsemässä siihen.
Voi, sankarini.
Haista huilu.
Hän on yksin. Pitäisikö ystävystyä?
-Tietenkin. -Teen sen.
-Häiritsenkö? -Et lainkaan.
Hienoa.
Täällä tuntuu aina yksinäiseltä.
Tunnet kai olosi kiusaantuneeksi.
Niin kai.
Älä suinkaan.
Ihmiset nukkuvat sikiöasennossa -
ja kujertelevat.
Se on outoa.
-Olen Anya. -Lena.
-Hauska tavata. -Samoin.
Tule tapaamaan tyyppejäni.
Tule ystävystymään.
Neidit, tässä on Lena.
Hei. Hauska tavata.
Tässä ovat Cassie Sheppard ja Josie Radek.
Hauska tavata.
-Haluatko istua? -Kiitos.
-Eka päivä eteläulokkeella. -Kyllä.
-Kiitos. -Eipä kestä.
-Oletteko olleet täällä kauan? -Alusta saakka.
Olen geomorfologi.
Testaan rajan magneettikenttiä.
Se on kuin testaisi hurrikaania paperisilpulla.
Tulin kymmenen kuukautta sitten.
Kymmenen kuukautta.
Olen ensihoitaja Chicagosta.
Yritin kansalaisjärjestöön, mutta eteläuloke nappasi minut.
Pari kuukautta.
Olen fyysikko. Tulin suoraan Cambridgesta.
Hän on älykäs.
Entä sinä, Lena?
Johns Hopkinsista, biologi.
-No niin. -Biologiko?
Sanoinhan hänen olevan älykäs.
Löimme vetoa ammatistasi. Josie veikkasi oikein.
-Minä veikkasin poliisia. -Minä sinkkua.
Onko sinun iskettävä kaikkia jatkuvasti?
Näissä olosuhteissa -
saan yrittää kaikkeni.
Missä olosuhteissa?
Niin hullulta kuin se vaikuttaakin...
Hullua kuin se onkin.
...suuntaamme tuonne.
-Hohteeseenko? -Kuuden päivän päästä.
-Te kolmeko? -Neljä.
Ventress.
Tri Ventress?
Johtajamme.
-Kaikki naisia. -Tieteilijöitä.
Edelliset joukot olivat sotilaallisia.
Mitä heille tapahtui?
Meillä on kaksi teoriaa hohteesta.
Yksi, joku tappaa heidät.
Kaksi, he sekoavat ja tappavat toisensa.
Yksi sotilas pääsi ulos.
Kersantti.
Mutta melkoisessa kunnossa.
Kane.
Tiedän, miksi menit sinne.
Olen pahoillani.
Tiedän, mitä minun on tehtävä.
Et siis kertonut yhteydestäsi Kaneen.
Ajattelin sen monimutkaistavan asioita.
Mitä?
Mitä se monimutkaistaisi?
Miksi menette hohteeseen?
Tehtävämme on -
löytää hohteen lähde, majakka,
astua sisään, kerätä tiedot ja palata.
Sinä tuskin teet sitä.
En.
Olen tarkkaillut ilmiötä jo hetken.
Profiloin vapaaehtoisia.
Valitsen ryhmät.
He menevät sisään, minä katson.
Katson sen kasvavan.
Sitä ei jaksa kauaa.
Sinun on selvitettävä sisältö.
Niin.
Niin minunkin.
Se siis on monimutkaisuus.
Haluat mukaan.
En auta häntä täällä.
Sotilas-tieteilijä.
Osaat taistella.
Voit oppia.
Voit pelastaa hänet.
Pyysit saada liittyä tehtävään.
Tiedät, että aiemmat epäonnistuivat, ja ainoa selviytyjä oli tuskin hengissä.
Rohkea päätös.
Olin sen velkaa.
Haluan ymmärtää inspiraatiosi.
Olin sen velkaa,
joten menin sisään.
HOHDE
...ja saimme oikeaa ruokaa.
Spagettia.
Radekin kasviskeksit.
Maissileipää, ei huono.
Heräsit viimein.
Hetkinen. Olen hieman sekaisin.
Tervetuloa kerhoon.
Etkö muista leiriytymistä?
En muista mitään puurajan jälkeen.
Emme mekään.
Teimme ruokainventorion -
ja ehtymisestä päätellen -
olemme olleet täällä kolmisen päivää.
Mahdotonta.
Sitä minäkin.
Tarkistin kommunikaatio- ja navigointivälineeni.
Ne käynnistyvät ongelmitta,
kamerakin toimii,
mutta emme saa signaalia hohteen ulkopuolelle.
Vaikka yläpuolella on 20 satelliittia.
Ja katsokaa tätä.
Ei kompassia, ei viestiyhteyttä, ei koordinaatteja -
eikä maamerkkejä.
Olemme puistossa.
Etelässä on meri,
ja voimme seurata rantaa reunamuurille saakka.
-Miten löydämme etelän? -Tiedät kyllä.
Tuntiviisari aurinkoon.
Sitten jaetaan viisarin ja 12:n erotus, etelä.
Hyvä.
Meillä on suunta.
Emme odottaneetkaan viestiyhteyksien toimivan.
Retkiä on tehty kolme vuotta,
ja aina on ollut radiohiljaisuus.
Pakataan ja lähdetään liikkeelle.
Menetimme paljon aikaa.
Tarkistan tämän. Suoriudutaan suolta pois.
Tarkistetaan mökki.
Aivan kuin täällä olisi hääjuhla.
Hyvin outoa.
Miksi?
Ne ovat erilaisia.
Niiden ei uskoisi olevan samaa lajia.
Mutta ne kasvavat samasta oksasta,
joten niiden on oltava.
Kasvi on sama.
Ne ovat jumissa mutaatiossa.
Poikkeamako?
Niin olisi ihmisen kohdalla.
Jättipotti.
Sheppard.
Kulkuväline.
Onko siellä mitään?
Ei. Se on ollut hylättynä jo ennen...
Radek?
Se vei laukkuni!
Jokin tarttui laukkuuni!
-Auta! -Mitä tapahtuu?
Tartu hartiaani.
Nappaa hänet.
Sain hänet.
Saitko hänet?
Olet kunnossa.
Istu alas. Auta laukku selästä.
Hengitä.
Olet kunnossa.
-Mitä tapahtui? -Vedessä oli jotain.
Nouse. Liikettä.
-Voi paska! -Perääntykää.
Sheppard, varo!
Helvetti!
Sama kuin kukissakin.
Katsokaa hampaita.
Samankeskiset hampaat.
Jokin tekee suuria aaltoja geenipooliin.
Ihan kuin hain hampaat.
Onko se sekarotuinen?
Eri lajit eivät lisäänny keskenään.
Lena, tämä on painava.
Mutaatiot olivat ensin pieniä.
Ne kasvoivat lähempänä majakkaa.
Muodon korruptiota.
Muodon kopioita.
Kopioitako?
Kaikuja.
Saattoivatko ne olla hallusinaatioita?
Pohdin sitä itsekin.
Mutta näimme kaikki saman.
Se oli kuin unta.
Painajaista.
Ei aina.
Joskus se oli kaunista.
Sattuuko?
Se on vain mustelma.
Sain kai sen alligaattorilta.
Niin.
Missä opit ampumaan?
Olin ennen sotaväessä.
Merijalkaväessä?
Armeijassa, seitsemän vuotta.
Siitä on jo kauan.
Niinhän siitä aina on.
Olimme nuoria, olin naimisissa.
Ketä kannat mukanasi? Miestä vai lasta?
Miestä.
Hänkin oli armeijassa.
Niin me tapasimme.
"Oli"? Lopettiko hän?
Hän kaatui.
Otan osaa.
Pitihän olla jokin syy.
Mille?
Vapaaehtoisuudellesi.
Ei tällaista tee, jos elämä on harmoniassa.
Meillä kaikilla on vammamme.
Anya on absolutisti,
eli addikti.
Josien hihat ovat pitkät,
sillä hän ei halua näyttää arpiaan.
Yrittikö hän itsemurhaa?
Ei. Yritti tuntea olevansa elossa.
Entä Ventress?
Meidän tietääksemme -
ei ystäviä, ei perhettä, ei kumppania, ei lapsia.
Ei niin mitään.
Ja sinä?
Menetin erään.
En miestä,
vaan tyttären. Leukemialle.
Otan osaa.
Tavallaan menetyksiä oli kaksi.
Kaunis tyttäreni,
ja entinen minäni.
Täällä on jotain.
TUKIKOHTA AMAYA
PÄÄSY KIELLETTY RANGAISTUKSEN UHALLA
Tämä oli eteläulokkeen päämaja.
Ennen kuin hohde vei sen.
Lisää mutaatioita.
Niitä on kaikkialla.
Pahanlaatuisia.
Kuin kasvaimia.
-Onko tuo vanha ruokala? -On.
Majoitutaan sinne.
Täällä on sängyt ja laukkuja. Onko täällä ihmisiä?
Oli.
Mennyt aikamuoto on oikea.
Piru.
Tämä on painava. En voi kantaa tätä.
Lena, mitä löysit?
Katsokaa tätä.
"Peyton, Mayer,
Kane, Shelley."
Viime retken sotilaat.
He käyttivät tätä päämajana.
Miksi nimiä on yliviivattu?
Ei tehdä omia päätelmiä.
Ehkä meidän pitäisi.
Tämä on tukikohdan pohjapiirros.
-Ruokala on tässä. -Sielläkö me olemme?
Ajat tarkoittavat kai vartiovuoroja.
Meidänkin pitäisi vartioida.
Selvä.
Tämä voi paljastaa jotain.
"Seuraajille."
Se kai tarkoittaa meitä.
Muistikortti.
Voin toistaa sen sisällön.
Se toimii.
Kaikki hyvin?
-Oletko kunnosssa? -Olen.
Paska.
Mitä hän tekee?
Lopeta.
Pidä häntä.
Siinä.
Viimeinen ryhmä siis sekosi.
Miehen sisällä oli jotain elävää.
Se vain näytti siltä.
Olen ollut ensihoitaja kauan. Kaapinut väkeä tiestä.
Sitä näkee kaikkea. Tuo johtui valosta.
-Sisus liikkui. -Se johtui shokista.
-Se oli reaktio. -Katso uudelleen.
En helvetissä katso!
-Se ei ollut elin, vaan kuin mato... -Katso itse sitten!
Minne menet?
-Minne hän meni? -Eteenpäin.
Mitä nyt?
En tiedä.
-En halua jäädä tänne. -Emme voi muuta.
-Pyydän. -Tule.
On liian myöhä liikkumiseen.
Mennään ulos.
Onpa mukavaa.
Mikset ole täällä?
Minun on lähdettävä jo.
Mitä?
Tänäänkö?
Nyt.
Meillä oli suunnitelmia.
-Ajamme maalle... -En voi.
-Emme voi. -Etkö voi...
Nyt tarkoittaa nyt.
Mitä nyt?
Kyllä minä -
rakastan sinua,
Lena.
Minäkin sinua.
Mysteeri paljastuu.
Jokin paljastuu.
Kyllä sinä pärjäät.
Josie lepää.
Niin. Rauhoittavien avulla.
Entä sinä? Nukuitko?
Hieman.
Olen yhtä peloissani kuin Josie.
Salaan sen paremmin.
Tarkistan Ventressin.
Miksi nousit? Vuorosi on kolmelta.
-Sain tarpeeksi unta. -Selvä.
Katso tätä.
Olemme tässä,
majakka on tässä.
Lounaassa on Ville Perdu.
Evakuoimme sen kaksi vuotta sitten.
Mennään sinne huomenna,
ja suunnataan rannikolle ylihuomenna.
Hyvä.
Oletko kunnossa?
Aioin sanoa...
Et kertonut yhteydestäsi Kaneen,
en tiennyt, oliko se hyvä idea.
Mutta kun näin filmin...
En tiedä, miten he olisivat reagoineet.
Miksi mieheni lähti itsemurhatehtävään?
Sitäkö mekin teemme?
-Itsemurhan? -Profiloit hänet.
Arvioit hänet.
Kyllä hän jotain sanoi.
Kysyt minulta siis psykologina.
Psykologina sanon,
että sekoitat itsemurhan ja itsetuhoisuuden.
Harva tekee itsemurhan,
mutta kaikki tuhoavat itseään.
Jossain vaiheessa elämäänsä.
Ryyppäämme tai poltamme.
Sotkemme hyvän työn.
Tai onnellisen liiton.
Ne eivät ole päätöksiä,
vaan impulsseja.
Osaat selittää sen paremmin -
-kuin minä. -Miten?
Olet biologi.
Eikö itsetuhoisuus ole koodattu meihin?
Jokaiseen soluun.
Mitä se oli?
En tiedä.
Josie, herää.
Herää nyt. Jotain tapahtuu.
-Näetkö mitään? -En.
-Mitä nyt? -Kuulin äänen.
Mitä?
Jokin tuli aidan läpi.
-Läpikö? -Repi sen kuin vetoketjun.
-En näe mitään. -En minäkään.
Sheppard!
Vittu!
Mitä on meneillään?
Jokin vei Sheppardin.
Sheppard!
Meidän on palattava.
-Nyt heti. -Hän on oikeassa.
Missä mielessä?
Kimppuumme on käyty kahdesti.
Menetimme jäsenemme.
Näimme edellisten sekoavan ja leikkelevän toisiaan.
Se riittää oikeassa oloon.
Emme ole käyneet majakalla.
Emme ymmärrä hohteen syytä tai luonnetta.
Meillä on tietoja, kuvia ja hänen videonsa.
Se tekee ilmiöstä vielä erikoisemman.
Lähden majakalle -
ja voin mennä yksin.
Päättäkää, tuletteko mukaan.
Hän ei huomaa Sheppardin kuolleen.
Hän on hullu.
Hullu vanha ämmä.
Kiitos tuesta, Lena.
En tiennyt, että piti valita puoli.
Kyllä pitää.
Sitten meidän pitäisi palata.
Siinä kuulit.
-Kolme meistä... -Hetkinen.
Meidän pitäisi palata.
Mutta kesti kuusi päivää päästä tänne.
Rannikko on kahden päivän päässä.
Ja kuten Sheppard sanoi,
voimme seurata rantaa -
reunamuurille saakka.
Pääsemmekö ulos syvemmältä?
Niin kai.
Ei mitään "kai".
Tämä on jokin paskataktiikkasi.
Kyse ei ole majakasta.
Rannikko on paras tie ulos.
Sopiiko se?
Valehtelit heille.
En tiennyt, mitä palaaminen tarkoitti.
Miksi se olisi turvallisempaa.
Mutta teitte silti päätöksen jatkaa.
Ventress sen teki.
Hänellä oli syöpä. Hän ei ollut palaamassa.
Tiesit hänen olevan sairas.
Niin arvelin.
Ja halusit jatkaa.
Niin.
Halusin.
Hän voi olla elossa.
Epätodennäköistä.
Asia on varmistettava.
Mene.
Hyvä on.
Tulen mukaan.
Menen yksin.
Löysitkö hänet?
Löysin.
Hän on kuollut.
Oletko kunnossa?
Olen. Jätä minut rauhaan.
Leiriydymme tähän.
Rannikolle kävelee kaksi tuntia.
Ne kasvoivat näin.
Se ei käy järkeen.
Käy se.
Luulin hohteen pysäyttävän radioaallot,
minkä tähden tukikohtaan ei saatu yhteyttä,
mutta valo ei pysähdy, vaan taittuu.
Sama pätee radioihin.
Signaalit eivät katoa.
Ne sotkeutuvat.
Lehti kädessäsi.
Mitä saa, jos sekvensoi sen?
-Mitä? -Ihmisen homeoottisen geenin.
Mikä se on?
Ne määrittelevät fyysisen rakenteen.
Kasveilla on ihmiskeho.
Käsivarret olkiin kiinnitettynä.
Jalat lantioon.
Se on mahdotonta.
Niin tapahtuu.
Hohde on särmiö, joka taittaa kaiken.
Ei vain valoa ja radioaaltoja.
Eläinten ja kasvien DNA:ta,
kaiken DNA:ta.
Mitä tarkoitat?
Meidän DNA:tamme.
Hän puhuu meistä.
Tämä on kai makuuhuone.
Lukitaan ovet ja ikkunat.
Tämä oli virhe.
Selvä.
Olet enemmän poissa miehesi luota kuin hänen kanssaan.
Ette puhu toisillenne töistänne.
Välillämme on fyysinen ja älyllinen yhteys.
Unohdinko jotain?
-Et maininnut vaimoasi. -Rakastan häntä.
Hän on syytön tähän.
Älä nyt, Lena.
Mitä on meneillään?
Onko hänelle sattunut jotain?
Tietääkö hän?
Niin luulet.
Luulet, että hän tietää suhteestamme.
Tietääkö hän?
Kyllä.
Lähde.
-Ei, Lena... -Dan,
en halua puhua tai kuulla asiaasi.
Pukeudu ja häivy.
Et sinä minua vihaa, vaan itseäsi.
Ei, vihaan sinuakin.
Näin ei käy enää.
Valehteleva narttu!
-Mitä nyt? -Ei.
Sinä et kysy tuota, sinä vastaat siihen!
Veli.
Poikaystävä.
Aviomies.
Aviomies...
Mikset kertonut?
Tiesit siis.
Tietenkin.
Tiesitkö sinä?
Hohteesta on kaksi teoriaa.
Yksi, joku tappoi heidät.
Kaksi, he sekosivat ja tappoivat toisensa.
Alligaattori lähes tappoi Josien,
karhu tappoi Cassin.
Se sopii teoria ykköseen.
Mutta -
en nähnyt karhua.
Eikä Josiekaan.
Vain Lena ja Ventress näkivät sen.
Mikään ei ole varmaa.
Kaikki riippuu heidän sanastaan. Lenan sanasta.
Ja mitä tiedämme nyt,
mitä tiedämme on se,
että Lena on valehtelija.
Turpa kiinni!
Lena, olet valehtelija.
Tapoitko Cassin?
Sekositko?
Vai sekosinko minä, ja nyt tapamme toisemme?
Se on teoria kaksi.
Kun katson käsiäni -
ja sormenjälkiäni,
ne liikkuvat.
En pysty.
Jos vapautan sinut,
ja sidot minut tuoliin ja leikkaat minut auki,
liikkuvatko suolenikin?
Mutta minä en ole kiinni tuolissa.
Sinä olet.
Apua!
Cass?
Sanoit hänen kuolleen.
Cass, olen tulossa!
Cass, sinäkö siellä?
Apua!
Älä reagoi.
...minua!
Mitä sinä teet?
-Minä häivyn. -Nytkö?
-Ei ole edes valoisaa. -Ei ole aikaa.
Me hajoamme.
Sekä kehomme että mielemme.
Kuin dementia puhkeaisi.
Jollen näe majakkaa pian,
matkan aloittaja ei vie sitä päätökseen.
Minä haluan päättää tämän.
Mennään, Josie.
Kuinka kauan miehesi oli hohteessa?
Vaikea sanoa.
Teoriassa vuoden.
Se on pitkä aika pysyä koossa.
En ole varma, pysyikö hän.
Olen oikeassa -
-taittumisesta, enkö vain? -Kyllä.
Tarkistin vereni yöllä.
Se on minussa.
Se tulee meihin kaikkiin.
Oli outoa kuulla -
Sheppardin ääni sen olion suussa.
Kuollessaan hänen mielensä liittyi -
hänen tappajaansa.
Kuolla nyt peloissaan ja tuskissaan -
sen ollessa ainoa selviytynyt osa.
En pitäisi siitä.
Ventress haluaa kohdata sen.
Sinä haluat taistella.
Minä en halua kumpaakaan.
Josie.
Yksi kerrallaan kaikki poissa, paitsi sinä.
Miten selität sen?
Pitääkö minun selittää?
Kyllä.
Minun piti palata.
Heidän tuskin piti.
MAJAKKA
Luulin olevani mies.
Minulla oli elämä.
Minua kutsuttiin Kaneksi.
Nyt en ole varma.
Jollen ollut Kane, mikä olin?
Olinko sinä?
Olitko minä?
Lihani liikkuu -
nesteen tavoin.
Mieleni on -
aivan sekaisin.
En kestä sitä.
Oletko nähnyt fosforikranaatin räjähdyksen?
Se on kirkas.
Suojaa silmäsi.
Jos pääset ulos, etsi Lena.
Selvä.
Ei.
Viisi, neljä,
kolme, kaksi...
Viimeinen vaihe.
Kadonnut kaaokseen.
Käsittämätön mieli -
ja nyt merkkituli.
Nyt meri.
Tri Ventress?
Lena.
Puhuimme.
Mitä sanoimmekaan?
Että minun oli selvitettävä sisältö.
Se hetki on ohi.
Se on nyt sisälläni.
Mikä?
Se ei ole kuin me.
Se on erilainen.
En tiedä, mitä se haluaa.
Jos se haluaa.
Mutta se kasvaa,
kunnes se ympäröi kaiken.
Kehomme ja mielemme särkyvät pienemmiksi paloiksi,
kunnes mitään ei ole jäljellä.
Annihilaatio.
Se oli siis muukalainen.
Osaatko kuvailla sitä?
En.
Oliko se hiilipohjainen?
En tiedä.
Mitä se halusi?
Tuskin mitään.
Se kävi kimppuusi.
Se peilasi minut.
Minä kävin sen kimppuun.
Se ei ehkä tiennyt, että olin siellä.
Se tuli tänne syystä.
Se muunsi ympäristöämme, tuhosi kaiken.
Ei tuhonnut.
Se muunti kaiken.
Se loi uutta.
Mitä?
En tiedä.
Ryhmä pääsi majakalle muutama tunti sitten.
Kaikki on tuhkaa.
Se minkä näit elossa,
on nyt kuollut.
Mitä miehelleni tapahtui?
Hohteen kadotessa -
hänen verenpaineensa tasaantui ja pulssi kasvoi.
Hän ei ollut vain hereillä,
vaan selväjärkinen.
Hän toki on yhä eristyksessä.
Niin minäkin.
Et ole Kane,
ethän?
En taida olla.
Oletko sinä Lena?
Tekstitys: Minea Laakkonen