PÍŠE SE ROK 1600.
PORTUGALSKO JIŽ NĚKOLIK DESETILETÍ BOHATNE NA OBCHODU V JAPONSKU.
KDE PŘESNĚ SE NACHÁZÍ, DRŽÍ V TAJNOSTI
PŘED SVÝMI RIVALY, EVROPSKÝMI PROTESTANTY.
V ÓSACE ZEMŘEL VLÁDNOUCÍ TAIKÓ A JEHO NÁSLEDNÍK JE PŘÍLIŠ MLADÝ.
PĚTICI MISTRŮ ČEKÁ NELÍTOSTNÝ BOJ.
KAŽDÝ Z NICH PRAHNE PO TITULU, JENŽ MU ZAJISTÍ ABSOLUTNÍ MOC.
ŠÓGUN
Kapitáne. Nebyl jsem schopen určit rovníkové souřadnice kvůli...
Mračnům.
Ano, mračnům.
Nicméně... bílý písek.
Hloubka zhruba deset.
Deset sáhů. Ze dna jsem vytáhl bílý písek.
Vidíš jen to, co chceš.
Ten podělanej Španěl se ohledně Magalhãesova průlivu nemýlil, co?
Dej to sem. Ty jeho čmáranice nás jen přivedou pod drn.
Je načase, abys začal rozmýšlet plány.
Nemáte jídlo.
A teď už ani vodu.
Doplujeme na souš.
Doplujeme tam.
Podělaný anglický lodivodi. Nikdy nevíte, kdy to vzdát.
V Žaponsku zakotvíme.
„V Žaponsku“. Posloucháš se? Už z tebe mluví kurděje.
Tu temnou zemi zdoláme a vrátíme se do Holandska.
Jako bohatí mořeplavci.
Ne.
Ne, lodivode.
Já ne.
Vypluli jsme jako flotila pěti lodí.
S 500člennou posádkou.
A zbylo z nás jediné plavidlo.
V mém věku musíš znát své hranice.
K tomu se sníží jen zbabělec.
Na Erasmu je na deset mužů, kteří spoléhají na vaše...
Na moje co?
Naše mise je scestná. Chápeš, že tam venku nic není?
Dobrá. Jak je libo.
Lodivode.
Lodivode, příliv strachu je požehnané vysvobození.
Je to jako... něžný vánek ve tváři.
Cítíš to?
To je dech Všemohoucího.
Už nás volá.
Poslechni ho.
Volá nás k sobě.
Umírají hladem.
Co jsou zač?
KAPITOLA PRVNÍ: ANDŽIN
Otče.
Je skvostná.
To nepochybně.
Nese se schovaná ve sluneční záři.
Šetří energii,
vyčkává na příležitost.
Její kořist do poslední chvíle nic netuší.
Nu dobrá.
Dáme se na cestu?
Vítejte na Ósackém hradě.
Mistr Išido vás žádá, abyste setrvali ve svých pokojích.
Divím se, že se doopravdy dostavil.
Moudrý člověk ví, kdy vypršel jeho čas.
Nuže?
Jak já tu Ósaku nenávidím.
Dotáhli to tady...
k přízemní díře.
Tím pádem tu nemá smysl... ztrácet čas.
Vítejte v Ósace. Rada pěti starších si váží toho, že jste se dostavil.
Změnil se zasedací pořádek.
Přišlo nám to patřičné,
vzhledem k okolnostem.
Mistře Toranago,
poté, co taikó umřel a rozdělil nám vládu,
sledujeme se znepokojením, jak proti zbytku Rady zbrojíte.
Což je přesně to, co nám zesnulý taikó z dobrého důvodu zakázal.
Jak podle vás zbrojím?
Svolil jste k šesti manželským sňatkům.
A rozloha vašeho léna se zdvojnásobila.
Jsou-li zbylí regenti znepokojeni,
dovolím si vás ujistit, že se spokojím s vládou v Kantó.
Nemám v úmyslu stát se prvým, kdo poruší nastolený mír.
Zvláštní.
Ještě dnes ráno byla dědicova matka odvedena na váš hrad Edo.
Bez jakéhokoli varování.
Sestra paní Očiby, moje snacha, rodí.
Nebo jste paní Očibu zajal jako rukojmí, abyste si tu zajistil bezpečí?
V tuto chvíli vládne mír, mistře Išido.
Paní Očiba je na mém hradě v roli rukojmí,
stejně jako jsem v této roli já tady.
Co by řekl taikó, kdyby tu teď s námi byl?
Dle mého by našel útěchu v tom,
že naše pětice dodnes není schopna se shodnout.
Jeho posledním přáním byla mírová dělba moci.
Ano, dokud nedospěje jeho následník.
A já onen den radostně přivítám.
Tyto schůze mě vysilují.
Tím pádem budu přímější.
Rada odhlasovala, že paní Očiba musí být bezpodmínečně propuštěna.
Pod trestem odvolání z funkce.
Nastal čas odkrýt všechny zrádce,
kteří uzurpují následníkovu moc.
Nízkorozené, vysokorozené, ale i Minowaru, jímž jste vy.
Dole uvidíte čtyři podpisy.
Regenti Kijama, Sugijama, Ohno
a já.
Promiňte,
ale copak náš mistr nejednal v souladu se zákonem?
Nazvat ho zrádcem na základě tak plytkého obvinění je...
Tadajoši, usaďte se!
Hluboce se omlouvám...
ale nedokázal jsem vystát ty urážky vašeho jména.
Urážky?
Jak se opovažujete naznačovat, že mě mistr Išido urazil?
Dovolte mi spáchat seppuku.
Ukončím svůj rodokmen
a mé jméno vymře se mnou.
Vážený hostiteli, přijměte, prosím, mou omluvu.
Škoda byla napáchána.
Nutno však podotknout, že tyto dětinské výlevy jsou pro váš klan typické
a jsou také hrubou urážkou taikóova hrdého odkazu.
Na propuštění následníkovy matky z Eda máte sedm dní.
A posléze
budeme hlasovat o vašem osudu.
Usami Tadajoši...
je ženatý s vaší vnučkou, že?
Ano. Fudži, vnouče ze všech nejmilejší.
Dohlédnu na to, aby přežila.
Ten hoch byl bezohledný.
Veškerou vinu nese on sám.
Ne,
byl statečný.
Nejsem zastáncem bezvýznamné smrti.
Tak proč ještě vězíme tady?
Uvězněni na hradě byrokraty, kteří si přejí naši smrt.
Jakmile si získají podporu následníkovy matky,
odhlasují naši popravu.
Drahý příteli...
Vytáhnout do války s jednou armádou proti čtyřem je pošetilé.
Musím tu setrvat.
Proto se místo mě musíte vydat do Adžira.
Jste vězněn svými nepřáteli,
od smrti vás dělí jen pár dní,
a posíláte mě prozkoumat barbarskou loď?
Nezdržujte se a běžte.
Říkám si, jestli jste se nepřepočítal, Hiromacu.
Když jste se místo těch byrokratů, již chtějí mou smrt, přidružil ke mně.
Vězte, že jsem o tom přemýšlel.
Loď zůstane netknutá, dokud nepřijede strýc.
Mistr Jabušige?
Ihned jsem ho obeznámil.
Chce to vidět na vlastní oči.
Takhle Jan nic neuvidí! Posuň se!
Tak co? Vidíš, co tam dělají?
Myslím, že nám ji sem táhnou.
Poznáš, co jsou zač? Že by katolíci?
Ticho!
Říkám vám to celou dobu. Jsou to Žaponci.
Nemusíte tu radost skrývat.
Pokořili jsme ji. Tajnou portugalskou východní říši.
Nesmysl.
- Rozkazy stále platí. - Copak z nás něco zbylo?
Já vím leda to, že na nás v Santa Maríi ze všech strach najížděly
španělské lodě.
A tenhle lodivod nás z toho vysekal.
Pořád můžeme vyjednávat. Vezeme hodnotné zboží.
A navíc mluvím plynně portugalsky.
Jakmile jim Portugalci řeknou, co jsme zač, čeká nás šibenice.
Nevědí, co jsme zač,
protože ty cestopisy jsou zamčené v kapitánově kajutě.
A dokud tam budou, nic nám nehrozí.
Jsme jen obchodníci...
co se ztratili na moři a snažili se doputovat domů.
Vážně věříš, že to spolknou?
Zapomínáte na jednu věc, pánové.
Ocitli jsme se v závětří a proud nás unesl jako smítko.
Přečkali jsme mor, obstáli v boji s hladem a okusovali telecí kůži z lan.
Už nás měly dávno okusovat ryby.
A přesto tu stojíme.
Dvanáct zasmrádlých tuláků,
veskrze však zdatných protestantských ničemů,
táhnoucích proti hordě barbarů
a celé zpropadené, hovnožroutské portugalské flotile.
Jo!
Osud je nám nakloněn.
Tady umřít nehodlám.
Fudži, už to zašlo daleko...
Nepřibližuj se ke mně.
- Na rozkaz našeho pána. Předej nám syna! - Nikdy!
Fudži.
Tadajoši ponížil našeho vůdce před mistrem Išidem,
načež nařídil smrt našeho syna.
Slyšela jsem. Je mi to moc líto.
- A já jsem nucena žít. - Je to rozkaz našeho mistra.
Mluví k tobě tvůj manžel!
A křičí na vnučku Tody Hiromacua.
Jméno, jež si zaslouží vaši úctu.
Kvůli vašim činům dnes vymře její rodina.
Jak si k ní dovolujete být tak krutý?
Je mi líto,
ale mluví pravdu.
Vím, že podléháte vábení smrti.
Sama jsem to zažila.
Nicméně...
musíte tu milost odmítnout.
Nejsem tak silná jako vy, Mariko.
Nejsem schopna tu dál setrvávat, když můj život postrádá smysl.
Jestliže vám nařídil, abyste dál žila,
je smyslem vašeho života právě to.
Nechť její syn zemře se vzpomínkou na její náruč.
Bože...
odpusť mi.
Tvůj strýček do naší vesnice ani jedinkrát nezavítal.
A to ani když umřel tvůj otec.
Musíme využít příležitosti.
Mistr Jabušige je jediný, kdo ti může svěřit léno, jehož jsi hoden.
Polezte nahoru!
Zbabělci ničemní...
Jabušige, vládce Izu, si vás předvolal,
abyste se šli představit.
Zdravím. Vy těm mužům velíte?
Jmenuju se John Blackthorne a moc rád bych si promluvil.
Polezte nahoru. Všichni.
Pokud dovolíte, raději bych šel sám.
Nerozumím ti ani slovo. Nahoru, a všichni!
- Zabijí vás, lodivode! - Mají meče!
Přiveď je sem!
Pozor!
Ne! Nebojujte s nimi.
Na žebřík! Žádné otálení!
Všichni nahoru!
Vyhněte se násilí! Potřebujeme ho živého.
Pojďte s tím sem!
- Vylijte to. - Rozkaz.
Polez zpátky!
Mršiny zatuchlé.
Barbaři zkurvený!
Lezu nahoru a budu mluvit za všechny své muže.
Nechte si ho tu, kdybych se náhodou nevrátil.
Lodivode!
Svině!
Podvoluji se.
Budu mluvit.
Jsme obchodníci.
Žádám o propuštění do bezpečných útrob naší lodi.
Přicházíme v míru.
Muradži.
Jste křesťan.
- Mluvíte portugalsky? - Pramálo.
Řekněte mu, ať neklade odpor.
Omi-sama říkat „být hodný“.
Jsme v Žaponsku?
Ano. Ano.
Jak se vaší řečí řekne „rozumím“?
Žádám o propuštění svých mužů.
- Není možné. - Snažně vás prosím. Projevte slušnost.
Prosím, v Japonsko vy muset být hodný.
Jestli takhle přijímá hosty,
řekni tomu zavšivenýmu skrčkovi, že tu jeho zemičku celou zechčiju!
Jsi neurvalý divoch.
„Rozumíš“?
Je to křesťan?
Zatím nevíme.
Nepleťte se do toho!
Proč ho držíte jako vězně?
A dost!
Odchod!
Kde je ten tlumočník?
Mistře Jabušige, jsem poctěn, že jste k nám zavítal.
Lepšího kněze tu nemáte?
Knězi, budete mně a tomuto barbarovi tlumočit.
Co je zač?
A co tu pohledává?
Náš busho, vládce Izu, Kašigi Jabušige,
chce vědět, co jsi zač a jak ses ocitl v naší zemi.
Ty jsi kdo?
Služebník Boha.
Vašeho Boha. To je třeba odlišit, ty papeženče blbá.
Knězi. Proč je na vás hrubý?
Je zlý.
Veze smrt.
Pirát.
Jsem John Blackthorne a pocházím z Anglie.
Lodivod Erasma.
Holandské obchodní lodi. Před dvěma měsíci jsme ztratili kurz.
Lži! Je to holandská korzárská loď
a ty jsi pirát, co připlul válčit na mírumilovnou portugalskou kolonii!
Knězi! Tlumočte!
Moc zlý člověk.
Chtít vraždit Japonce a Portugalce.
Oni tu o nás nevědí, co?
Žijou v tom, že Evropa je Portugalsko.
Jsem první anglický mořeplavec, který váš poklad objevil.
A ty moje slova nemáš v úmyslu tlumočit.
Dovolte mi s králem jednat.
Pokorně žádám o svolení k plavbě.
Řekněte mu, že jsme mu loď zabavili.
Jabušige-sama říká, že odteď tvoje kacířská loď patří jemu.
A brzy budeš i se svými muži popraven.
Stůj!
Já k nim nepatřím!
A nenechám za sebe mluvit katolíky!
Ani v Evropě, ani v téhle temné díře!
Dopřejte mu azyl a umyjte ho.
Můj pane! On nebezpečný!
Pirát muset umřít!
Máte nějaký důkaz, že je to opravdu pirát?
Urazil církev!
Na ty vaše křesťanské bláboly nemám čas.
Pirát muset umřít!
Dobrá. Ale vyberte místo něj jiného.
Vykonáme to po mém.
Je mi líto, Otče. Brzy zaplavíme celý tenhle světadíl.
Táhni zpátky do chlíva a narvi si péro do prdele.
Snažte se trochu, strýčku.
Vždyť pořád jen prohráváte!
Teprve se tu hru učím, mistře. Pro starce jako já je příliš složitá.
Copak vás ji neučili, když jste byl malý?
Když mi bylo jako vám,
být rukojmím pro mě byla čest.
Než jsem dorostl do této výšky, přeprodávali si mě nepřátelé.
Mistře Jaemone,
přijdete pozdě na lekci psaní,
jak jistě sám víte.
Dobrý den, Dajojin.
Chci raději trénovat lukostřelbu.
Opravdový vládce se musí pyšnit čistým a krásným rukopisem.
A očekává se od něj, že bude ve všem nejlepší.
To říká i moje matka.
Vrátí se brzy domů z vašeho hradu?
Ano, samozřejmě že se vrátí.
Vás teď čeká hodina psaní.
Nedovedu si představit,
co musel Išido regentům naslibovat, aby ho uposlechli.
Nejspíš mé léno.
Je jen otázkou času, než je zabije.
A po nich i to dítě.
Temné století je opět tu.
Budu následníka chránit svým životem.
Kéž byste je dokázal zastavit.
Strach jim nenahání vaše jméno „Joši Toranaga“,
nýbrž váš rodokmen Minowara.
Já o titul svých předků neusiluji.
Protože jste dobrý člověk.
O dobré lidi však v těchto časech nikdo nestojí.
Naše země potřebuje šóguna.
Ale já už vám přeci říkal,
že stanout jako šógun není mým cílem.
Ten titul je zbouraný přežitek. Z pradávných dob.
Byl zasazen v hodinu, kdy se Jaemon narodil.
Podpůrný kříž mu pomáhá v růstu.
Tak jako vy tomu chlapci.
Co s ním bude, když tu nebudete?
Prosím! Jsme jen obchodníci!
Prosím!
Jsme obyčejní obchodníci! Pro Kristovy rány!
Prosím, ne!
Ne!
Prosím! Ne!
Prosím!
Omlouvám se za nepříjemnosti, které můj mistr vaší vesnici způsobil.
Už jen chvíli a bude po všem.
Náš vládce
je totiž posedlý okamžikem smrti.
Když je člověk bezmocný
a musí onomu okamžiku nevyhnutelně čelit.
Tím pádem není lepší šance,
jak se tomu okamžiku přiblížit.
Čekal jsem a čekal, ale vniveč.
Jeho poslední okamžik byl prchavý.
Stejně jako u všech. Neuchopitelný.
Mistře. Tohle je Kiku.
Nejopěvovanější kurtizána v Izu.
Je mi ctí vám sloužit
a cítím povinnost vás uspokojit.
Na co zíráš, chlípníku jeden?
Co to děláš?
Mám přestat?
Pokračuj.
Kriste.
Dobré ránko.
Kde mám boty?
Ten barbar si dal s umíráním na čas.
Byl silnější než většina křesťanů.
Slož mi o něm báseň.
Jeho oči...
byly ztělesněním konce pekla,
zalité bolestí,
plné nářku.
V noci jsem slyšel někoho křičet.
Jako by se zmítal v bolestech.
Je to dost těsné.
Poslyšte, jestli je to ve vašich silách...
Milerád bych si znovu promluvil s vaším vůdcem.
Mám na mysli toho chlapíka s meči.
To mě potěš.
Vedeš tuto vesnici dobře už od smrti svého otce.
Jak je to dlouho?
Bezmála rok.
Tímto rozšiřuji tvé léno.
Sám na to po návratu domů dohlédnu.
Promiňte, strýčku,
ale vy o té barbarské lodi mistru Toranagovi neřeknete?
Náš mistr Toranaga je uvězněn v Ósace.
Říkal jsem mu, že je to šílenství, ale přesto tam jel.
Proč se dělit o budoucnost s mrtvolou?
Tím pádem...
máte jiné plány.
Co tím myslíš?
Co v těchto nejistých dobách asi tak může přijít?
Po smrti mistra Toranagy nepochybně přijde válka.
Nejsilnějším regentem bude mistr Išido,
který by se však nevyhnul střetu s křesťanskými vládci.
A jejich křesťanskými zbraněmi.
Takže vladař, který vlastní loď s těmito zbraněmi,
bude váženým spojencem pro kohokoliv.
Je mi záhadou, proč se bratr o kvalitách svého syna nezmínil.
Mistře!
Připlula k nám loď.
Hiromacu.
Jsem poctěn vaší návštěvou.
Jabušige.
Mistr Toranaga si vyžádal, abyste na něj počkal v Edo.
Zadrželi jsme cizí loď a zajali její posádku.
Přišlo mi patřičné u toho být.
A kde jsou ta děla?
Doneslo se ke mně, že se na palubě oné lodi
nachází 500 mušket, 20 děl a několik truhlic stříbra a zlata.
Vše jsem nechal dopravit na břeh.
Výborně.
Mistr Toranaga jakožto tajemník pro zahraniční vztahy
celou loď i s veškerým nákladem zabavuje.
Při vší úctě,
Izu je přeci mé léno.
Nezlobte se, ale...
žil jsem v domnění, že jste našemu vůdci věrný.
Jistěže jsem.
Ta loď od samého začátku pochopitelně patří jemu.
Je to dar. Chtěl jsem pro něj přichystat překvapení.
Nepochybně vaši štědrost ocení.
Věděl úplně o všem.
Uhnízdil se ti tu zvěd.
Kam mě to vedou?
Ty. Podívej se na mě.
- Vraždíš vězně bez výslechu. - Umlč ho.
Takhle to tady chodí?
To je on?
Řekněte mu, že jede do Ósaky.
Ty jet do Ósaky.
Dokud neuvidím svoje muže, nejedu nikam.
Hele, hele, chcankožrouti! Na tohohle si nedovolujte!
To je ten lodivod?
Lodivod?
Mistře Hiromacu.
Pan Rodrigues už se o něj postará.
Dám mu trochu přihnout a pak mu ustřelím palici.
Ukloň se před svině-samou, jestli chceš dál žít.
Berou ho tady za krále.
A řekni mu gojoša wo.
Omlouvám se.
Všem těm posraným samošům. Pojď.
- Ty budeš ten lodivod, co? - A vy jste kdo?
Ty seš mi ale mladíček. Zeměpisná šířka Lizardu?
49 stupňů, 56 minut severní šířky a bacha na útesy směrem na jihozápad.
Nebo s tebou vyjebou. Já věděl, že seš lodivod. A ještě Anglán. Kurva.
Mluvíte japonsky. Musím vědět, jestli moje posádka žije.
Samuraji. Kolegové od lodivoda?
Jednoho jsme popravili. Zbytek jsou vězni mistra Jabušigeho.
No vida. Zařval jen jeden člen posádky,
a když nebudeš zlobit, tak prej zbytek pustěj.
Kdo z mých mužů zemřel?
Poslouchej, Angláne, tvoje posádka teď patří jim.
Možná se shledáte, když se vrátíš. Možná ne. Je to v tvých rukou.
- Kam jedeme? - Do Ósaky. Pořádnýho velkoměsta.
Vyžádal si tě sám mistr Joši Toranaga.
A co ode mě chce?
Pomačkat ti kulky? Jak to mám vědět? Ale je to pan mocnář, tak mu to dovolím.
Větší mocnář než tihle?
Vládce Kantó?
Tihle pošukové by dali život za to, aby mu vytřeli prdel.
Uniklo mi jméno, příteli.
Rodrigues. A Jsem Španěl, kterej jezdí za Portugalce, žádnej přítel.
Dokázal bys mě dostat na moji loď?
Jasně. Jen co mi vyhulíš kládu.
Už žádný blbiny, Angláne.
Řekl jsem těm samům, že si tě beru na triko.
Takže buď tak hodnej a pošli jí pusinku.
Záběr!
Pluje až do Ósaky, jen aby skončil jako vězeň?
Na tom něco nehraje.
- Se západem přijde bouře. - Stočíme to na severozápad.
Tahle posádka uvítá, když uvidí na pevninu.
Připlul jsi s Portugalci?
No jo. Moře mě živí.
Jak ty ses tady ocitl?
Připlul přes Magalhaesův průliv. Obchodní plavba.
Náš kapitán přetáhl zastávku v Chile. Varoval jsem ho, že větry ustanou.
Nedal si říct.
A teď jsi ten, kdo převzal velení.
Tomu říkám osud. Šukumei.
- Co to slovo znamená? - Šukumei?
Šukumei... to je takový životní postoj.
Něco jako karma.
Osud.
Předem daný.
Všechno je propojené a součástí celku. Život, smrt.
Musíš jen přijmout svoje místečko.
Jsou to bezbožní divoši.
Nebo jim je akorát u prdele, co si myslíš, pirátku prohnanej.
Proč máš za to, že jsem pirát?
Na té lodi jste měli 20 děl.
Dvacet děl sloužících k obraně
před Portugalci se Španěláky u kormidla.
Zabloudili jsme sem.
Jsme jen obchodníci, co doufají, že ještě někdy spatří svoji domovinu.
Líbíš se mi, Angláne.
A jelikož nás čeká dlouhá noc,
přenechám ti tu čest a svěřím ti tuhle hlídku.
Pojď.
- Tvoje důvěra mě těší. - Co by ne?
Jsi přece lodivod, žádnej bezbožnej divoch.
Rozumíš?
Ano, pane.
Možná že nás v té Ósace nakonec nezabijou!
Musíme se stočit přídí k příboji!
Kde máš ty svoje koule?
Tam, kde bys je čekal, a nemám v úmyslu o ně přijít!
Padej dolů a řekni jim, ať zaberou! Umíš plavat?
Ty snad ne?
Nebyl čas se to naučit! Lepší zařvat hned!
Hergot! Přídí proti vlnám, říkám!
Cože? Co tady ještě děláš, ty kundo pirátská?
- Mrdat Španěláka, co slouží Portugalcům! - Mrdat Anglány!
Co tam dole vymýšlí?
Zaberte!
Vzchopte se! Žene se obří vlna!
Veslujte!
- Rodriguesi! - Piráte!
Rodriguesi!
Jestli chcete přežít, vy svině,
tak koukejte zabrat!
Záběr!
Loď je připravena.
Je načase vyplout!
Co to dělá?
Rodrigu-sama.
Váš lodivod musel skončit někde tady.
Dost možná ještě dýchá.
Mně je fuk, na co si tady vy šikmý zkurvenci hrajete.
U nás doma nikoho na pospas osudu nenecháváme.
Že hledá Španěla, bych mu nezazlíval.
Je to zkušený lodivod.
Vezměte ho s sebou. A nezdržujte se.
Mistře! Mám ho!
Tamhle leží.
Rodriguesi!
Dostaň se na souš!
Jenom posoudím situaci.
Lodivod musí zůstat v bezpečí.
Vytáhnu ho.
Já.
Už je mi to jasný.
Přece neodmítneš výzvu před svými muži.
Do toho, divochu.
Třeba dřív spadneš, než aby ses utopil.
Ať už je to za námi.
Mistře, já se toho ujmu.
Nechápeš, o co mu jde?
Ten barbar chce, abych pohořel.
Jen si mě oťukává.
Je tak prostý, že si to ani neuvědomuje.
Mistře!
Váš mistr spadl jako pytel sraček.
Přines z lodi další lana!
Ještě dýchá!
Lano už se nese!
Mistře!
Musíte se něčeho chytnout!
Mistře! Pomoc už běží!
Co tam sakra vymýšlí?
Dobrý večer, Mariko.
Promiňte, mistře. Bylo mi řečeno, že na mě čeká tchán.
Hiromacua jsem vyslal na misi.
Vyžádal jsem si vás.
Jak je to dlouho, co jste se přivdala do rodiny mého generála?
Šestnáct let.
A přesto jsme stihli prohodit jen pár slov.
Děkuji vám, že jste onehdy pomohla paní Fudži překonat zármutek.
Kéž bych toho byla svedla víc.
Jaká škoda.
Od chvíle, co mistr Išido poslal Radu proti mně,
kolem sebe vidím jen smrt.
Pokud regenti odhlasují vaše odvolání,
přivítáme smrt s vámi.
Prý mluvíte portugalsky.
Pouze jako učeň.
Váš tchán sem veze vězně z Adžira.
Barbara z cizí lodi.
Chci, abyste nám tlumočila.
Věřím, že nám sem Portugalci vyšlou tlumočit Cudžiho.
Od smrti vašeho otce uplynulo už 14 let?
Čtrnáct let
a tři měsíce.
Akeči Džinsaj byl statečný muž s pevnými zásadami
a já k němu choval obdiv.
Avšak vím, že vás to pronásleduje.
Ta bezmoc, že se s ním nemůžete odevzdat smrti.
Jako Fudži.
Ruce máte svázané a vaše poslání vám bylo odebráno.
Co kdybych vám toto poselství jakožto váš lenní pán obnovil?
Ten barbar je nepřítelem vaší víry.
Byla by vaše oddanost Bohu
v rozporu s vykonáváním vaší služby pro mě?
Kdybych byla pouze křesťanka, pak ano.
Nicméně...
Nemám jen jedno srdce.
Náš osud nás svedl dohromady.
Vás, mě
a toho barbara, který by mohl zvrátit průběh událostí.
Nohu mám jak v ohni,
hlava mi praská a močák mi div nepřetéká.
Jsi pěkně mizerná sestra, Angláne.
Ten chlap se pod tím útesem chtěl zapíchnout.
Riskoval kvůli tobě život, a když věděl, že už to má spočítané, prostě se odevzdal.
Mohl to zkusit, ale místo toho se jen otočil a vytáhl meč.
Sám si vybral smrt. Copak člověka může potkat lepší konec?
Umřu tady?
Dost možná.
Jak tomuhle šílenství můžeš jen tak bezmocně přihlížet?
Chceš říct tomuhle životu.
Nemá smysl bránit se neviditelné cestě přírody.
Nezbývá nám než přijmout svoji skromnou roli.
To jsou kecy.
Dřel jsem jako mezek, abych tu skončil. Odmítám se tomu šílenství podvolit.
Já myslel, že tě sem vyvrhlo moře.
Poslyš, lodivode, je načase kápnout božskou.
Tohle bylo na tvojí lodi.
Mám za to, žes ten cestopis ukradl nějakému Španělovi.
Jen díky němu jste proklouzli Magalhãesovým průlivem.
Což znamená, že ti patří i tohle.
Seznam všech katolických kolonií,
které jsi s tou svojí údajnou posádkou obchodníků stihl vypálit.
Barbarství nejtěžšího kalibru.
Vaše pokyny:
„Vyplenit veškerá španělská území, doplout do Žaponska,
rozvinout obchod v Novém světě.“
Takže tě rovnou varuju, že to hned po příjezdu předám Portugalcům.
Moje pouť nekončí.
Já v téhle bídné zemi neumřu.
Bídné zemi, říkáš?
Jak myslíš, Angláne. Brzy budeme kotvit.
Co kdybys vylezl na palubu a řekl mi, co vidíš?
Vážně si při pohledu na Ósaku stojíš za tvrzením,
že je náš svět výkvětem civilizace?
A pak si polož otázku,
co za člověka stojí v takové zemi u moci.
Ten, co kuje pikle před zraky všech?
Nebo ten, co žije ve stínu?
Existuje tu rčení, že každý člověk má tři srdce.
Jedno v puse, které dává na odiv světu.
Druhé uchovává v hrudi čistě pro své přátele.
A třetí bije tajně v hloubi duše, kde ho nikdo nenajde.
A právě tohle srdce nesmí člověk nikdy odhalit, pokud má v plánu přežít.
Brzy to sám pochopíš, Angláne.
A kdo ví?
Třeba tě sem osud zavedl z určitého důvodu.
A možná se dožiješ i toho, že zjistíš, o jaký důvod jde.
Na motivy románu JAMESE CLAVELLA
Překlad titulků: Vít Jakeš