"Älä vatvo sitä, millainen hyvän ihmisen tulee olla. Ole sellainen."
Marcus Aurelius.
Oletko juossut? - Oletko terve?
Joku tohtori soitti sinulle opettajainhuoneeseen.
Jättikö hän osoitetta?
Vetää.
Kelpaako visiitti muinaiseen Meso- potamiaan ja tulevaisuuden Marsiin?
Saako cocktaileja? - Kuussa.
Kuu käy.
Miten töissä? Opetatko mitään hyvää? - En. Mitä olet oppinut?
En mitään.
Mitä nyt? - Me noustaan ilmaan, vaikka moottorit eivät käy.
Sininen kotka ilmassa, valmistautukaa vastaanottoon.
Olemme tulossa.
Yksikön päämaja, Lontoo.
Kate Stewartin puhelin. Hetkinen vain.
Rouva! Rouva!
Korpit hidastuvat. Malcolm saa vaihtaa paristot.
Se on hän. Henkilökohtainen puhelimenne.
Tunnistin soittoäänen. Onhan se hän? - Suihke.
Hei, Tohtori. Löysimme Tardisin pellolta. Sitä tuodaan tänne.
Ihanko totta?
Missä olet?
Hyvä tavaton.
Tohtori, emme arvanneet, että olit sisällä.
Mennään.
Tohtori? - Clara!
Tohtori, kuuletko minua? Hän ei taida kuulla.
Sopisiko ensi kerralla koputtaa?
Sinut tuodaan suoraan paikan päälle.
Tohtori, oletko kunnossa?
Pitää lopettaa.
Tohtori!
Asento!
Miksi minä tervehdin?
Tohtori, päätiedeupseerina esitän Yksikön anteeksipyynnön...
Kate Lethbridge-Stewart, -
voisi olettaa, että isäsi kertoi sinulle, -
että minä en pidä tällaisista väkisin ottamisista.
Sanavalinta oli huono. - Toimin hallitsijan määräyksestä.
Sinetöity käsky kuningatar Elisabet I:ltä.
Kuningattarelta? Elisabet ensimmäiseltä?
Valtakirja on sisällä. Talossa.
Kiva huivi.
Mikä on peitejuttu? - Derren Brown.
Taasko? - Lähetimme hänelle kukkia.
TOHTORIN PÄIVÄ
Tunsitko Elisabet ensimmäisen? - Tämä on Yksikön tehtävä.
Minkä? - Se tutkii kaikkea Maan ulkopuolista.
Sinuakin? - Teen töitä sille.
Sinäkö töissä? - Olen loistava ammattimies.
Ei sinulla ole ammattia. - Onpas. Teen tätä nyt.
Ei ikinä. - Onpas.
Elisabetin valtakirja, Tohtori.
Eihän tuo ole mahdollista.
Ei enää.
Se on tämän nimi. - Tiedän.
Tunnetaan myös Gallifreyn tuhona.
Tämä maalaus ei kuulu tähän aikaan ja paikkaan. - Ei.
Tuo on Arcadia, Gallifreyn toiseksi suurin kaupunki.
Miten tuo on mahdollista?
Tämä on öljymaalaus.
Kolmiulotteinen.
Ajan herrojen taidetta, suurempaa sisältä.
Pysäytetty hetki oikeasta ajasta. Jäädytetty.
Elisabet kertoi, mistä tämän löytää, ja kuinka tärkeä se on.
Mikä nyt? - Hän oli tuolla.
Kuka? - Minä.
Toinen minä, se josta en puhu.
En ymmärrä. - Minulla on ollut monet kasvot, monta elämää.
En hyväksy kaikkia. Yhden elämän olen yrittänyt kovasti unohtaa.
Ei enää.
Hän oli Tohtori, joka taisteli aikasodassa.
Tuona päivänä hän teki sen, minä tein sen.
Tapoin heidät kaikki.
Aikasodan viimeinen päivä.
Sen sodan tuli lopettaa kaikki sodat minun kansani ja dalekien välillä.
Sen miehen käsissä on enemmän verta kuin kenenkään muun.
Hän teki rikoksen, joka hiljensi universumin.
Se mies olen minä.
Aikasodan viimeinen päivä
Tuhotaan!
Viesti korkeimmalle neuvostolle. Arcadia on menetetty.
Toistan, Arcadia on menetetty.
Sotamies, tarvitsen asettanne.
Tuhotaan!
Älkää tehkö sitä!
Hälytys! Tohtori on havaittu!
Tohtori on saarrettu.
Ilmoitus ylimmälle johdolle, meillä on Tohtori.
Etsitään, paikannetaan, tuhotaan!
Ei enää.
Etsitään, paikannetaan, tuhotaan!
Tohtori pakenee.
Mitä nuo sanat ovat?
Selitys. Selitys!
Neuvosto on hätäistunnossa. Sillä on suunnitelma.
Neuvoston suunnitelmat kaatuivat jo.
Gallifrey on yhä tulilinjalla. Hänkö oli paikalla?
Hän kirjoitti dalekeille varoituksen.
Hän on hölmö. - Ei. Hullu hän on.
Dalekien laivastot kerääntyvät pääkaupungin ylle.
Taivasvalli kestää vielä.
Mitä hän aikoo? - Väliäkö sillä? Tämä on dalekien suurin hyökkäys.
Ne iskevät täydellä voimalla.
Aikaholveihin on murtauduttu.
Omega-arsenaalin aseet ovat kaikki kiellettyjä.
Eivät enää. Kaikkia on käytetty dalekeja vastaan.
Ei ole.
Hetki on viety. - Mikä Hetki? En ole kuullutkaan sellaisesta.
Galaksin syöjä, vanhan Gallifreyn viimeinen saavutus.
Se on niin mahtava ase, -
että sen käyttöjärjestelmälle kehittyi tietoisuus.
Näin kertovat legendat.
Sitäkö ei ole käytetty?
Kuinka käytät tuhoasetta, joka voi kääntyä käyttäjäänsä vastaan?
Vain yksi mies edes yrittäisi.
Gallifreyn ajan herrat, Skaron dalekit, -
tämä on viesti teille kaikille.
Liian pitkään käteni on levännyt. Ei enää.
Ette ole jättäneet minulle vaihtoehtoa.
Tänään tämä sota päättyy.
Ei enää. Ei enää.
Miten sinä oikein toimit?
Miksei näissä ole isoa, punaista nappulaa?
Hei? Onko siellä joku?
Ei ole. Susi se vain oli.
Siinä ei istuta! - Miksei?
Se ei ole tuoli vaan universumin vaarallisin ase.
Miksei se voi olla molempia?
Miksi pysäköit niin kauaksi? Etkö halunnut hänen näkevän?
Kenen? - Tardisin.
Kävelit maileja ja maileja ja maileja...
Minä mietiskelin! - Kuulin sen.
Kuulit?
"Ei enää."
Ei enää. - Ei enää.
Ei enää. - Lopeta!
Ei enää. - Kuka olet?
Se aktivoitui. Ulos täältä.
Mikä nyt? - Käyttöliittymä on kuuma.
Siihen tässä pyritään.
Voimanlähde on sisällä...
Sinäkö olet käyttöliittymä? - Kai olet kuullut, että Hetkellä on tajunta?
Voi sinua, jouduit laatikon ja naisen väliin.
Eipä ole ensimmäinen kerta, Tohtori.
Sinäkö tunnet minut? - Minä kuulen sinut, kaikki teidät.
Mekastatte vanhassa, tomuisessa päässänne.
Valitsin tämän naaman ja muodon sinun menneisyydestäsi.
Vai oliko se tulevaisuudesta? - Minulla ei ole tulevaisuutta.
Nimeni on kai... Rose Tyler.
Ei sittenkään.
Tässä muodossa minua sanotaan...
Pahaksi sudeksi.
Pelkäätkö isoa, pahaa sutta, Tohtori?
Älä sano Tohtoriksi. - Se nimi on päässäsi.
Ei pitäisi olla. Olen sotinut tätä sotaa kauan.
Minulla ei ole enää oikeutta olla Tohtori.
Sinun siis kuuluu pelastaa kaikki. - Kyllä.
Jos kehitän joskus minuuden, saat töitä.
Jos kerran olet ollut päässäni, -
sitten tiedät, mitä olen nähnyt.
Kärsimystä.
Jokainen hetki ajassa ja avaruudessa roihuaa. Sen on loputtava.
Minä lopetan sen ainoalla tavalla, jonka osaan.
Aiot käyttää minua sen lopettamiseen tappamalla kaikki, -
dalekit ja ajan herrat yhtä lailla.
Pystyn siihen, mutta siitä tulee seuraamuksia sinulle.
Minä en halua jäädä henkiin.
Olkoon se sitten rangaistuksesi.
Jos tapat kaikki, se on seuraamus.
Sinä jäät henkiin.
Sinä poltat Gallifreyn.
Tapat kaikki dalekit, mutta kaikki lapset samalla.
Paljonko Gallifreyssa on nyt lapsia?
En tiedä.
Joskus sinä vielä lasket heidät.
Yhtenä kauhistuttavana yönä.
Haluatko nähdä, minkä se tekee sinusta?
No, etkö ole utelias?
Avaan ikkunoita tulevaisuuteesi.
Aikojen vyyhti tuleviin päiviin, -
mieheen jonka tämä päivä sinusta muovaa.
Tuota en odottanut.
Aikasota on ohi. Miksi toitte meidät katsomaan maalausta?
Maalaus on vain todiste siitä, että kirje on Elisabetilta.
Ette ole täällä sen takia.
Armaani, toivottavasti maalaus riittää todistukseksi siitä, -
että sinun Elisabetisi kirjoittaa sinulle nyt.
Muistanet, että lupauduit suojelemaan valtakuntaani.
Annan tehtäväksesi hoitaa Alagalleriaa, -
jonne Englantia uhkaava vakava vaara on suljettuna.
Jos galleriassa ilmenee ongelmia, -
olen toivonut, että sinut kutsutaan apuun.
Parhainta menestystä, mieheni.
Mitä tapahtui? - On helpompi näyttää.
McGillop.
Mahdotonta, juurihan...
Selvä on. Mutta miksi se sinne pitää viedä?
Elisabet I. Sinä siis tunsit hänet.
Kauan sitten.
Englanti 1562
Allons-y!
Mitäs minä sanoin, majesteetti? Isompi sisältä.
Ovi ei ole. Oli pää pudota.
Yleensä minä hoidan sen puolen.
Tohtori, miksihän tuhlaan aikaani sinuun, kun pitäisi suunnitella sotia?
Nyt pitäisi syödä. - Voisit auttaa minua.
Voin auttaa syömisessä.
Sinä pidät sodasta, näen sen.
Nämä kasvot ovat nähneet taistelua.
Olen nähnyt sellaisia taisteluita, ettet uskoisi todeksi -
mutta toisilla kasvoilla.
Viis siitä nyt, majesteetti. Ylös!
Kuinka tohdit? Olen Englannin kuningatar. - En ole englantilainen.
Elisabet, tuletko vaimokseni?
Voi armaani. Totta kai tulen.
Narahdit! - Armaani?
Oikea Elisabet ei olisi ikinä suostunut kosintaani.
Oikea Elisabet olisi myös ihmetellyt, kun puhuin toisista kasvoista.
Oikea Elisabet ei toisaalta ole muodonmuuttaja ulkoavaruudesta.
Ja... kling.
Mikä se on? - Oma viritelmäni, joka sanoo "kling".
Se ilmoittaa, kun lähellä on muodonmuuttajan DNA:ta.
Lämmittää myös pakasteita ja imuroi tulevaisuuden sarjiksia.
Armaani, en ymmärrä. - En ole armaasi, ja sinä ymmärrät!
Olet zygoni. - Zygoni?
Niin, zygoni. Punainen, kumimai- nen korsto, imukuppeja nahassa.
Yllättävän hyvä suutelija.
Tuskin Englannin kuningatar jakaisi valtaansa -
tiukkapukuiselle komistukselle, -
jolla on vetävä tukka ja kiva hevonen.
Se olikin hevonen. Minusta tulee kuningas. Juokse!
Mitä nyt? - Hevoseksi tekeytynyt muodonmuuttaja-alieni hyökkää!
Mitä se tarkoittaa? - Tarvitaan uusi hevonen.
Mihin se menee? - Juokse, kansasi tarvitsee sinua.
Minä tarvitsen sinut elävänä häihimme.
Näin sitä pitää, Tohtori. Neitsytkuningatar. Se historiasta.
Sinnekö sinä painelit?
Oikein fiksua.
Turha yrittää mitään. Minä olen Tohtori, olen 904 vuotta vanha.
Olen Gallifreyn planeetalta, Kasterborousin tähtikuviosta.
Olen nouseva myrsky, pimeyden tuoja.
Ja sinäpä taidatkin olla pelkkä kaniini.
Jatka vain. Se oli sellainen yleisvaroitus.
Tohtori!
Elisabet!
Mikä se otus oikein on? Mitä se haluaa?
Se haluaa varmaan vain planeettanne. - Tohtori?
Pysy erossa hänestä, Tohtori. Tuo ei ole minä vaan se otus.
Miten tämä on mahdollista? Hän on minä!
Minä olen minä. Moista kohte- liaisuutta ei voi ulottaa itseesi.
Tavatonta! Olento on kopioinut minut tarkalleen. Poikkeuksellista.
Kuningatar pitäisi sitä hävyttömänä.
Kuningatar ihastelisi teloitusta ennen kuin panisi sen toimeen.
Ei pelaa!
Voisi otaksua, että otus oppii nopeasti suojautumaan jäljitykseltä.
Ymmärrät otusta minua paremmin, mutta sinulla onkin etuasema.
Perääntykää! Tuo on aikasärö, repeämä todellisuuden kudoksessa.
Sieltä voi tulla mitä tahansa!
Kuten fetsi.
Tänne näin.
Tervetuloa Alagalleriaan.
Elisabet I säilytti täällä taidetta, jota pidettiin vaarallisena yleisölle.
Kivipölyä. - Onko se tärkeää?
En ole 1 200 vuoteen astunut minkään ei-tärkeän päälle.
Sinä siellä! Oletko tieteilijä?
Tuota, joo, olen.
Entä nimi? - On.
Kiva tavata On-niminen henkilö. Haluan kivipölyanalyysin.
Raportti kolmena kappaleena.
Rutkasti grafiikkaa, käyriä ja kinkkisiä lukuja.
Minun pöydälleni huomisaamuksi asappina, pronto, LOL.
Näin työskennellään. Onko minulla pöytää? - Ei.
Haluan myös pöydän. - Kokoa ryhmä analysoimaan.
Suihke.
Voisit joskus kävellä fetsin ohi. - En koskaan.
Mihinkään ei ole koskettu.
Tämän takia kutsuimme teidät.
Kolmiulotteista taas. - Kiinnostavaa.
Särkynyt lasiko? - Ei vaan se mistä se on tullut.
Katsokaa miten lasit ovat särkyneet.
Kaikki lasit on rikottu sisäpuolelta.
Maalauksissa on pelkkiä maisemia ilman yhtään hahmoa.
Entä sitten? - Ennen hahmoja oli.
Maalauksistako on tullut ulos jotakin? - Paljon ja vaarallista.
Joka kolkka on tutkittu. Mitään ei löytynyt, mitään ei ole päässyt ulos.
Ei, ei nyt! - Mitä, Tohtori?
En ehdi nyt. - Liittyykö se maalauksiin?
Ei, tämä on erilaista. Muistan tämän.
Lähestulkoon...
Niinpä tietenkin. Minun vuoroni astua näyttämölle.
Mentiin!
Tohtori! - Odota!
Kuka tuo mies on? - Sitä minäkin ihmettelen.
Onpa laiha, tosi laiha. En ole nähnytkään ulkopuolelta.
Ihan kuin erikoistehoste. Tikku-ukko!
Ethän sinä...
Jatke. Uudentuminen on arpapeliä. - Hei, kova jätkä.
"Olen Tohtori, kova jätkä." Hupsista, tuli tossut jalkaan.
Mitä teet täällä? Minulla on kiire. - Siksikö sitä nykyään sanotaan?
Päivää, rouvat.
Älä aloita. - Se mitä teet hahmossasi on sinun asiasi.
Toinen heistä on zygoni.
En arvostele lainkaan.
Kivat!
Majesteetit, nyt on viisainta paeta. - Entä tuo otus?
Oikea Elisabet lähtee juoksemaan eri suuntaan kuin toinen.
Toki, armaani! - Pysy hengissä, kulta. Meillä on asiat kesken.
Kiitoksia.
Elä minun vuokseni, armas. Palaamme vielä yhteen.
Se on mukavaa.
Toinen oli siis zygoni, myrkkykielinen, punainen roikale.
Riittää jo. - Kivaa.
Oletko siellä, Tohtori? - Hei, Clara? Kuuluuko?
Me kuulemme sinut. Missä olet?
Missä olemme? - Englannissa, vuodessa 1562.
Kelle juttelet? - Itselleni.
Pääsetkö takaisin? - Kulku molem- piin suuntiin ei ehkä onnistu.
Hei, hetkinen. Fetsi tulossa!
Ei tullut mitään.
Mihin se joutui?
Kenen kanssa hän puhui? - Itsensä.
Puhuta häntä.
Malcolm, lähetä isän tapaus- kansio koodinimeltä Cromer.
70- tai 80-luvulta, riippuu päiväystavasta.
Olet kokenut tämän minuna. Mitä nyt tapahtuu?
En muista. - Miten voit unohtaa tämän?
Ei se ole minun vikani. Sinä et nähtävästi ole skarppina.
Käännetään napaisuus.
Ei auta. - Kumpikin kääntää napaisuutta.
Tiedän. - Sinä palautat sen, minkä minä käännän. Se sekoittuu.
Kaipaako kukaan fetsiä?
Sinä. Miten sinä voit olla täällä?
Ja ennen kaikkea miksi olet täällä?
Päivää vain. Minä etsin Tohtoria.
Osuit ainakin oikeaan paikkaan. - No hyvä.
Mitäs poikia te sitten olette?
Ai, niin tietenkin. Oletteko hänen kumppaneitaan?
Hänen kumppaneitaan? - Aina vain nuorempaa!
Jos voisitte kertoa, missä suunnassa Tohtori on...
Ihan tosi?
Niin. - Ihan.
Kumpikin teistä on minä. - Jep.
Tuokinko? - Niin!
Olette tulevaisuuden minä. - Niin!
Iskikö minuun keski-iän kriisi?
Miksi osoittelette meisseleillänne?
Ne ovat työkaluja, eivät mitään vesipyssyjä.
Kuin olisitte aaveen nähneet!
Tuo karheus on tosi vakuuttavaa. - Rohkea heitto, Sorsa.
Saartakaa heidät! Kuka teistä on Tohtori?
Kuningatar on noiduttu. Haluan Tohtorin pään.
Teillä alkaa olla kasassa onnenpäivän ainekset.
Heitä on nyt kolme. - Siitä on ennakkotapaus.
Mikä tuo on?
Taas meisselit ojossa.
Meinaatteko asentaa heihin kaapit, vai mitä?
Mitä noituutta tuo on?
Aivan, nyt kun mainitsit, noituuttahan se.
Noituusnoituutta.
Hei siellä? Haloja!
Puhunko nyt lähteen ilkeälle noidalle?
Hän tarkoittaa sinua. - Miksi minä olen noita?
Clara? - Hei?
Clara, hei vaan.
Käskisitkö näiden lörpöttelevien kuolevaisten lähteä.
Tehkää niin. - Vähän värikkäämmin.
Lörpöttävät kuolevaiset, tiehenne, tai muutan teidät sammakoiksi.
Sammakoiksi, kivaa. Kuulitte mitä hän sanoi.
Tohtori, missä mennään? - Tämä on aikavänkyrää.
Mikä? Aikavänkyrä? - En tiedä mistä hän nappaa nuo.
Kuningatar!
Ette polvistu. Miten valtavan rohkeaa.
Kumpi olet? Mitä toiselle tapahtui? - Pahoinvointia.
Eläköön kuningatar.
Pidättäkää ja viekää Toweriin.
Tuo on kuningattaren kopio.
Hän tietää. Hän tarkisti. - Ole jo vaiti.
Myrkkykieli. - Lopeta!
Hetkinen, sanoitko Tower?
Rakastan Toweria. Aamiainen kahdeksalta, kiitos. Onko wi-fiä?
Pystytkö puhumaan läpsimättä käsiäsi? - Juu, en.
Vaadin päästä heti Toweriin tossumiehen ja vaarin kanssa.
Vaarin? - Eivät nämä ole tossut.
Ovatpas. - Vaiti. Toweriin ei suhtauduta kevyesti.
Hyvin harva palaa sieltä.
Tuo mies on fiksu. Tule.
Mihin? - Toimistolleni Lontoon Toweriin.
Sinne vain!
Me kolme samassa sellissä. Häiriöitä luvassa, ellei päästä pian ulos.
Mitä sinä teet? - Hommaan meitä ulos.
Äänimeisseli ei toimi, liian alkukantaista.
Pyydetäänkö parempaa ovea että voidaan karata?
Englannin kuningatar on siis zygoni, mutta vähät siitä.
Miksi me olemme yhdessä? Miksi olemme täällä?
Minä ja Leuka yllätyttiin, mutta sinä tiesit, että tällaista tapahtuu.
Kuka sinulle kertoi?
Miten niin "Leuka"? - Sinulla on tuota leukaa.
Marmoria, graniittia, kiveä jos jonkinlaista, -
mutta mikään ei ole peräisin talon rakenteista.
Ihan kuin joku olisi murskannut patsaita.
Puuttuuko niitä? - Eipä taida.
Miksi joku tekisi sellaista?
Pitäisikö meidän muka uskoa olentoihin, -
jotka piileskelevät maalauksissa ja vihoittelevat patsaille?
Mikä sinun tuli? - Meidän pitää lähteä täältä heti.
Mikä hätänä?
Tiedän, miksi ne maalausten oliot pirstoivat patsaat.
No miksi? - Ne tarvitsivat piilon.
Tohtori pelastaa minut. Tohtori pelastaa minut.
Anteeksi, tarvitsen suihkeeni.
Ärsyttävää, kun pitää ottaa vajavainen.
Voi, sinulla on täältä hirvittäviä muistoja.
Kadehdit pikkusiskoasi. Ymmärrän, toivonkin että olisin kopioinut hänet.
Niin minäkin!
Voi hyvä tavaton!
Tohtori yrittää lähettää meille viestin.
Etsitään vuoden 1550 tienoilta peräisin olevaa numerosarjaa.
Tarvitsen pääsyn Mustaan arkistoon
Musta arkisto, korkein turvaluokitus koko maailmassa.
Henkilökunnan muisti pyyhitään jokaisen työvuoron jälkeen.
Muistisuodattimet ovat katossa.
Atkins, eikö niin? - Kyllä. Ensimmäistä päivää täällä.
On ollut kymmenen vuotta.
Vain lukko ja avain, aika alkeellista. - On pidettävä Tohtori poissa täältä.
Tower on Tardis-suojattu.
Tohtori ei hyväksyisi kokoelmaa. - Päästitte silti minut.
Sinulla on huipputurvaluokitus viime käynniltä. - Anteeksi mitä?
Pahoittelut. Tohtorin tuttavapiiri seulotaan.
Tietoja Tohtorista ja Tardisista ei saa päästä vääriin käsiin.
Seuraukset voisivat olla tuhoisat.
Mikä tuo on? - Aikamatka. Pyörremanipulaattori.
Yksikkö sai sen haltuunsa kapteeni Jack Harknessin kuoleman jälkeen.
No, yhden niistä. Kukaan ei saa tietää tästä, ei edes liittolaisemme.
Miksei? - Mieti nyt, jos jenkit saisivat kirjoittaa historiaa uusiksi.
Olet nähnyt heidän elokuviaan.
Näinkö me siis pelastamme Tohtorin?
En tiedä, riittäisikö teho paluumatkaan, -
mutta yhtä kaikki, aktivointikoodia ei ole.
Tohtori on kieltäytynyt luovuttamasta koodia.
Toivottavasti hänen mielensä nyt muuttuu.
Niin? No jos se kerran löytyi, ota kuva ja lähetä se puhelimeeni.
Kate, pitääkö noiden olla täällä? Miksi he seurasivat meitä?
He varmaan poistivat ihmiset etuajassa.
Ihmiset? - Voi sentään.
Alan päästä rooliin sisään, vai mitä?
Alagalleria on varmistettu.
Valmistautukaa poistamaan taas yksi ihminen.
Saimme haltuumme laitteen.
Aktivointikoodi, eikö niin?
Teoriassa voisin laukaista eristetyn soonisen muutoksen molekyyleissä, -
jolloin ovi hajoaisi.
Olisi laskettava harmoninen resonanssi subatomiselle tasolle asti.
Siihen menisi vuosikausia. - Eipäs, siihen menisi vuosisatoja.
Voitaisiin silti aloittaa, olisipa ajankulua.
Välillä te puhutte kuin pikkulapset.
Miksi häpeätte sitä, että olette aikamiehiä?
Tuo teidän katseenne, mitä se on?
Yritän keksiä parempaa sanaa kun "pelko".
Sinä olet kokenut sen äskettäin. - Minkä?
Aikasodan lopun, jolloin tapoit kaikki.
Me tapoimme. - Sama juttu.
Se on heille historiaa, kaikki on päätetty.
He eivät tiedä, että päätös on vielä sinun harteillasi.
En puhu siitä. - Et puhu. Täällä ei ole muita.
Kysy heiltä se, mikä sinun pitää tietää.
Laskitteko koskaan? - Mitä?
Kuinka monta lasta Gallifreyssa oli sinä päivänä.
Ei harmainta aavistusta.
Kuinka vanha olet nyt? - En tiedä, olen pudonnut kärryiltä.
Tuhat kaksisataa ja risat kai.
En muista, valehtelenko ikäni. Niin vanha olen.
Neljäsataa vuotta minua vanhempi, -
etkä ole koskaan miettinyt, montako heitä oli.
Et ole laskenut.
Mitä itua siinä olisi?
2,47 miljardia. - Sinä laskit!
Oletko unohtanut? Neljässäsadassa vuodessa? - Menin eteenpäin.
Mihin? Missä tuollaisen voi unohtaa?
Paljastuksia. - Ei. Kerrankin haluaisin tietää, mihin kuljen.
Et muuten haluaisi.
En tiedä teistä kummastakaan yhtikäs mitään.
He ovat sitä, mikä sinusta tulee, kun olet tuhonnut Gallifreyn.
Mies joka katuu ja mies joka unohtaa.
Hetki on tulossa.
Hetki olen minä. Sinun on tehtävä päätös.
Ei. - Mitä ei?
Ei muuta kuin ei!
Onko tässä jotain hauskaa? Menikö se minulta ohi?
Tuli vain mieleen. Tällainenko olen, kun olen yksin?
Meisseli on yksi ja sama.
Sama ohjelmisto, eri kuori.
Neljäsataa vuotta! - Anteeksi?
Ohjelmistoltaan nämä ovat yksi ja sama vehje.
Sama ohjelmisto, eri kuori. - Joo.
Jotenka?
Meisseliltä veisi vuosisatoja laskea, miten oven saa hajalle.
Skannataan ovi.
Pannaan laskenta pyörimään jatkuvasti taustalle.
Ja, jos te todella olette minä -
noine tossuinenne ja mirreinenne, -
ja tuo äänimeisseli on yhä minun...
Laskenta raksuttaa edelleen.
Kyllä. Pyörii se.
Laskenta valmis. - Sama softa, eri naama.
Neljäsataa vuotta neljässä sekunnissa.
Meissä ehkä on eromme, outoa sinänsä, -
mutta ollaanhan me pojat peijakkaan teräviä.
Miten sait oven auki? - Se ei ollut lukossa.
Just.
Olet siis nuo kumpikin. - Olet tavannut heidät, etkö muista?
Hämärästi. Kiva puku. - Kiitti.
Kolme teikäläistä samassa sellissä, eikä kukaan kokeillut ovea.
Sen kuului olla lukossa. - Miksei se ollut?
Koska halusin nähdä, mitä teette kun pakenette.
Olette kovin ihastuneet tähän maailmaan.
Nyt teidän on aika nähdä, miten sen käy.
Kate, et olekaan kuollut. Ihanaa.
Ne otukset muuttavat itsensä kopioiksi.
Alkuperäinen pidetään hengissä kuvan virkistämiseksi.
Mihin ne menivät? - En tiedä. Tiedän sittenkin, Toweriin.
Jos ne oliot pääsevät käsiksi Mustaan arkistoon, -
ne voivat kaapata meiltä planeetan.
Zygonit menettivät planeettansa. Se paloi aikasodan alkupäivinä.
Tarvitaan uusi koti.
Ne haluavat tämän. - Emme vielä, ihan liian alkukantaista.
Zygonit ovat tottuneet tiettyyn mukavuustasoon.
Komentaja, miksi nämä otukset ovat täällä?
Koska niiden täytyy. Teidän kahden on aika siirtyä.
Seuratkaapa. Se on kiehtovaa nähtävää.
Onko se zygoni nyt tuossa kuvassa?
Se ei ole kuva vaan pysähdyskuutio.
Ajan herrojen taidetta. Jähmettyneitä hetkiä.
Isompi sisältä. Voidaan käyttää myös...
... Pysäytettynä animaationa. Näppärää.
Zygonit siirtyvät kuviin -
ja astuvat ulos, kun planeetasta on tullut kiinnostavampi.
Ne ovat varastoituna maalauksiin Alagalleriaan kuin kuppikeitot.
Paitsi että lisätään aikaa. Menee liian hankalaksi.
Unohtakaa se kuppikeitto. - Nyt maapallo on valtaamisen arvoinen.
Zygonit valtaavat tulevaisuuden menneestä käsin. - Prikulleen.
Tiedätkö mistä minä tiedän, että sinä olet väärennös?
Olet niin surkea kopio.
Se ei johdu vain lemusta, kehnosta tukasta, rumista hampaista, -
liian likeisistä silmistä tai hengen hajusta, joka tyrmäisi hevosen.
Sinut kavaltaa se, että oikea Elisabet ei olisi niin toope, -
että paljastaa suunnitelmansa.
Miksi sinä tekisit niin?
Koska suunnitelma ei ole minun, ja minä olen oikea Elisabet.
Selvä. Palataanpa tuokio taaksepäin, -
ihan vain pohtiaksemme aiempia huomioita.
Kaksoisolentoni kuoli metsään.
Olen tottunut varautumaan kaikkeen.
Zygonit eivät voi uskoa, että minä kukistaisin heidän komentajansa.
Ylimielisyys on niille ominaista. - Zygoneilleko?
Miehille. - Tapoitko heikäläisen?
Minulla on heikon naisen ruumis, mutta niin oli silläkin silloin.
Valtakuntani tulevaisuus on vaarassa. Tohtori, autatko minua?
Tarvitsen Tardista. - Se on jo toimitettu tänne.
Mutta armaani, sinulla on lupaus täytettävänä.
Julistan teidät aviopuolisoiksi. Voitte suudella morsianta.
Onko tätä tulevaisuudessa paljonkin?
Kyllä näitä alkaa tapahtua.
Onnea matkaan, armas. - Palaan pian.
Ja nyt, paluu tulevaisuuteen.
Olet päästänyt tämän rapistumaan. - Renttuiluvaihe jää taakse.
Älä kuuntele heitä.
Kojelauta temppuilee.
Olemme eri aikavyöhykkeiltä, se yrittää tasauttaa.
Nuo pyöreät jutut tuossa... - Rakastan pyöreitä juttuja.
Mitä ne ovat? - Ei hajuakaan.
Hei, kitkakontrafibulaattori! Noin vakautettu!
Kas, olet pannut paikat uusiksi. En tykkää.
Mistäs sinä tykkäisit.
Zygonit ovat Kansallisgallerian alla.
Ei, Yksikön päämajaan. Ne ovat Mustassa arkistossa.
Olette siis kuulleet siitä.
Ilmiömäinen varustus. Ihmiset eivät osaa käyttää näistä puoliakaan.
Valloittaisimme niiden maailman päivässä.
Olimme siis onnekkaita kopioitavan valinnassa.
Jos olisin ihminen, sanoisin että joulu on tullut.
Et sanoisi. Emme ole aseistettuja, voitte rauhoittua.
Me olemme. Te ette voi.
Lukitkaa ovi. Meitä ei saa keskeyttää.
Sopiiko että teen oloni mukavaksi? - Sopiiko että minä teen?
Paikka on suojattu turvaprotokollin.
Jos tähän huoneeseen tunkeudutaan, se tuhoaa itsensä...
Viidessä minuutissa.
Kuuden metrin syvyydessä on ydinkärki. Istutko mukavasti?
Tuhoaisit Lontoon. - Ja pelastaisin maailman.
Hämäystä. - Niinkö luulet?
Muistissasi on prikaatinkenraali Alistair Gordon Lethbridge Stewart.
Olen hänen tyttärensä.
"Tiede johtaa", Kate. Tätäköhän isäsi tarkoitti?
Tohtori? - Aika-avaruussähke.
Lahja isältäsi, kuuma linja suoraan Tardisiin.
Tiedän Mustasta arkistosta ja turvaprotokollasta.
Ole kiltti äläkä tee mitään älytöntä.
Olen pahoillani, Tohtori.
Tämä päätös vainoaa sinua lopun ikääsi.
Miksei Tardis pysty laskeutumaan sinne?
Katkaiskaa yhteys. - Kate, kuuntele minua edes.
Tower on suojattu Tardisilta. - Millä konstilla?
Vieraalla teknologialla ja ihmisen typeryydellä.
Ei meidän tarvitse laskeutua.
Tarvitseepas. Yritä pysyä kärryillä.
Ei tarvitse. On toinenkin keino.
Kuppisoppa.
Mikä on kuppisoppa?
Mitä tapahtui? - On helpompi näyttää.
McGillop.
Katso soittajan numero puhelimesta.
Mahdotonta, juurihan... - Puhuit kanssani. Olen aikamatkaaja.
Lähetä Gallifrey tuhoutuu -maalaus Mustaan arkistoon.
Onko selvä? - Selvä on. Miksi se sinne pitää viedä?
Sana sinulta pysäyttäisi laskennan.
Se on kytketty sinun äänijälkeesi. - Vain minun.
Ei enää. Peruutetaan laukaisu. - Ei peruuteta!
Peruutetaan laukaisu! - Ei peruuteta!
Selviäisimme yksimielisyydellä. - Yksimielisyys on vain kuolemasta.
Tohtori, pelasta meidät. Pelasta meidät.
Tuhotaan!
Hei. Olen Tohtori. Pahoittelut dalekista.
Sekä leveilystä.
Kate Lethbridge-Stewart, mitä ihmettä sinä oikein teet?
Laukaisun voi estää vain minun käskystäni. Ette voi mitään.
Pakotan teidät yhteistyöhön. - Ette edes kolmisin.
Tapatte miljoonia ihmisiä. - Pelastan miljardeja.
Montako kertaa olette joutuneet laskemaan sellaista? - Kerran.
Se teki minusta tämän miehen. En ole enää edes varma, kuka se on.
Ei se ole oikeutettua, vaikka niin ajatteletkin.
Se mitä minä silloin tein oli väärin. Täysin väärin.
Ja koska itse tein väärän valinnan, -
panen sinut valitsemaan oikein.
Miten? - Kohta te keskeytätte laukaisulaskennan, yhdessä.
Sitten solmitte täydellisen sopimuksen.
Täysin reilu molemmille. - Perustuu siihen että...
Ei tiedä, kummalla puolella on.
Seuraavien tuntien ajan, kunnes päästämme teidät ulos...
Kukaan täällä ei muista, onko ihminen... - Vaiko zygoni.
Hupsista heijaa!
Peruutetaan laukaisu!
Rauha meidän aikanamme.
Hassua. Jos olen zygoni, vaatteenikin ovat zygonia.
Mitä tapahtuu, jos kadotan vaikka kenkäni?
Hei.
Olen Clara. Emme ole ehtineet tutustua.
Odotan innolla.
Onko jokin vinossa? - Tohtori, minun Tohtorini...
Hän puhuu aina päivästä, kun hän teki sen.
Kun hän hävitti ajan herrat lopettaakseen sodan.
Ihme jos ei puhuisi. - Sinä et.
Et ole vielä tehnyt sitä. Se on tulevaisuudessasi.
Vaikutat kovin varmalta. - Hän katuu sitä.
Näen sen hänen katseestaan. Hän haluaisi perua sen.
Myös sen että hän on pelastanut kansoja.
Montakohan maailmaa hänen katumuksensa on pelastanut?
Nytkin ihmiset ja zygonit ovat rauhassa keskenään.
Mistä sinä tiesit?
Silmistäsi. Olet niin paljon nuorempi.
Niinpä on siis aika aikuistua.
Olen nähnyt tarpeeksi. Hetki on tullut.
Olen valmis. - Tiedän sen.
Kuka siellä? Kenelle sinä puhut?
Halusit ison, punaisen napin.
Yksi iso pamaus. Ei enää ajan herroja eikä dalekeja.
Oletko varma?
Olin varma, kun tänne tulin. Muuta keinoa ei ole.
Olet nähnyt miehet, joiksi tulet. - Loistavia miehiä.
He ovat sinä. - Ei. He ovat Tohtori.
Sinäkin olet Tohtori. - En.
Suuret miehet taotaan tulessa.
Vähäisempien etuoikeus on sytyttää tuli.
Oli hinta mikä hyvänsä.
Tiedäthän Tardisin äänen, sen suihkeen ja murinan.
Se ääni tuo toivoa kaikkialla.
Niin se taitaa tehdä.
Jokaiselle joka sen kuulee, Tohtori.
Kelle tahansa, eksyneimmällekin.
Sinullekin.
Minähän sanoin, se on vielä tekemättä.
Menkää pois, kaikki. Tämä on minun asiani.
Tämän pitäisi olla aikalukittu. - Jokin päästi meidät läpi.
Voi teitä neropatteja.
Menkää, palatkaa omaan elämäänne.
Olkaa se Tohtori, mikä minä en pystynyt olemaan.
Tehkää siitä tämän arvoista.
Kaikki ne vuodet hautasin sinut muistojen kätköihin.
Teeskentelin, ettei sinua ole ollut.
Olen pitänyt salaisuuden itseltänikin.
Teeskentelin, ettet ollut Tohtori, vaikka olit enemmän kuin kukaan.
Olit Tohtori päivänä, jolloin ei ollut mahdollista toimia oikein.
Mutta tällä kertaa...
Et joudu tekemään sitä yksin.
Kiitos.
Emme tee tätä pelosta emmekä vihasta.
Tämä tehdään, koska ei ole muuta keinoa.
Tämä tehdään kaikkien niiden nimessä, joita emme voi pelastaa.
Mitä tuo on?
Ei mitään. - Onpas. Ala kertoa.
Sanoit, että tuhosit oman kansasi.
En vain osannut nähdä sinun tekevän sitä. - Katso tarkkaan.
Mitä tapahtuu? - Ei mitään. Se on projektio.
Todellisuus ympärillänne.
Nämä ihmisetkö sinä aiot polttaa?
Emme voi tehdä mitään.
Totta. Muuta keinoa ei vain ole.
Joko tuhoan oman kansani tai annan maailmankaikkeuden tuhoutua.
Katsokaa nyt teitä kolmea.
Soturi, sankari...
Ja sinä.
Mikä minä olen? - Oletko tosiaan unohtanut?
Olen. Ehkä.
Sotureita on tarpeeksi, ja kuka tahansa tomppeli voi olla sankari.
Mitä minä sitten teen?
Sitä mitä olet aina tehnyt.
Ole Tohtori!
Kerroit, että nimivalintasi oli lupaus. Mikä se lupaus oli?
Ei ole koskaan julma enkä pelkuri.
En anna koskaan periksi.
Et kai ehdota, että muutamme henkilöhistoriaamme?
Historiaa me muutamme koko ajan. Ehdotan jotain paljon pahempaa.
No mitä sitten?
Herrat, minulla on ollut neljäsataa vuotta aikaa ajatella tätä.
Olen muuttanut mieleni.
Dalekeja on miljardeja, ja ne hyökkäävät.
Aivan totta.
Jotain ne miljardit Dalekit eivät kuitenkaan tiedä.
Muuten ne vahvistaisivat joukkojaan.
Mitä ne eivät tiedä? - Tällä kertaa meitä on kolme.
Tuo on hyvä. Tuo on nerokasta!
Minäkin tajuan. Nerokasta!
Olen miettinyt sitä vuosisatoja.
Hän ei halunnut näyttää mitä tahansa tulevaisuutta -
vaan sen, joka minun piti nähdä.
Nyt alat tajuta. - Mitä? Kuka?
Paha susi, voisin suudella sinua. - Ja ihan varmasti.
Sanoitko Paha susi?
Mikä suunnitelmasi on?
Dalekien alukset piirittävät ja tulittavat Gallifreyta.
Taivasvalli kestää, mutta entä jos koko planeetta katoaisi?
Selitä.
Dalekit ampuisivat toisiaan ristitulessa.
Gallifrey katoaisi, dalekit tuhoutuisivat.
Näyttäisi, että ne olisivat tuhonneet toisensa. - Missä Gallifrey olisi?
Jäädytettynä hetkeen, suojassa ja piilossa.
Prikulleen. - Kuin maalaus.
Taas viesti. - Häneltäkö?
Niin. - Miksi hän tekee niin?
Mitä se mielipuoli nyt höpäjää?
Huomio, Gallifreyn komentokeskus. Tässä puhuu Tohtori.
Minäkin olen Tohtori. Kuuluuko?
Tohtori tässäkin.
Varjelkoon, niitä on kolme. Pahimmat painajaiseni kerralla.
Kenraali, meillä on suunnitelma. - Tässä vaiheessa vielä aika hirveä.
Tuskin toimii. - "Hirveä" olisi riittänyt.
Ajattelin ääneen.
Kolme Tardista saapuu alailmakehään.
Asetumme tasavälein planeetan ympärille. - Aikamiehen puhetta.
Pian olemme valmiit tekemään sen. - Minkä?
Jäädytämme Gallifreyn. - Anteeksi mitä?
Tardisimme jähmettävät Gallifreyn yhteen hetkeen.
Kuin ne staasikuutiot.
Yhdessä ajan hetkessä rinnakkaisuniversumin taskussa.
Teemme sen siis koko planeetalle. - Ja sen asukkaille.
Vaikka moinen olisi mahdollista... Miksi tekisitte sellaista?
Vaihtoehtona on palaa. - Sen olen nähnyt.
Enkä halua nähdä enää.
Katoaisimme toiseen kaikkeuteen, jähmettyneinä yhteen hetkeen.
Meillä ei olisi mitään. - Teillä olisi toivoa.
Juuri nyt teillä ei sitä ole.
Hourepuhetta.
Jo laskelmien tekeminen veisi satoja vuosia.
Satoja ja taas satoja. - Ei huolta. Aloitin hyvin kauan sitten.
Gallifreyn sotaneuvosto, Tohtori kutsuu.
Tähän voisi todeta, että olen tehnyt tätä elämieni ajan.
Onnea. - Aloitetaan laskeminen.
Kahden eri universumin rajan yli.
Lukitaan hänen koordinaatteihinsa. - Sitten seuraava temppu.
Tätä en osannut pelätä. Kaikki kaksitoista!
Ei vaan kaikki kolmetoista.
Dalekit tietävät, että jotain on tekeillä. Ne lisäävät tulivoimaa.
Tee se, Tohtori. Tee se.
Tee se!
Hyvä on. Herrat, olemme valmiit.
Mentiin!
Allons-y! - Luojan tähden. Gallifrey kestää!
Saamme tuskin koskaan tietää, onnistuimmeko.
Parempi on epäonnistua oikeassa asiassa -
kuin onnistua väärässä.
Sinähän piristää osaat.
Mikä tuon nimi nyt sitten on?
Se on vähän kiistanalaista. Joko Ei enää tai Gallifreyn tuho.
Ei kovin rohkaisevaa. - Miten se joutui tänne?
En tiedä.
Aina on jotain, mitä emme tiedä.
Toivoa sopii. No niin, herrat...
Tämä oli kunnia ja etuoikeus.
Samoin. - Tohtori.
Jos minusta tulee puoliksikin saman veroinen kuin sinä, Clara Oswald, -
niin olen onnellinen.
Oikein, tähtäin korkealle.
En tule muistamaan tätä, eikö niin?
Aikavirrat ovat epätahdissa. Et pysty muistamaan.
En siis muista, että yritinkin pelastaa Gallifreyn.
Sen kanssa on elettävä.
Mutta juuri tällä hetkellä...
Olen jälleen Tohtori. Kiitos.
Mikä noista on minun?
Niinpä tietenkin, ymmärrän. Vähiin käy.
Toivottavasti korvista ei tule niin silmiinpistävät.
Tämä ei jää minunkaan muistiini. Voit yhtä hyvin kertoa.
Minkä? - Mikä on se määränpää, josta et halua puhua?
Näin Trenzaloren, johon meidät on haudattu.
Kuolemme taistelussa miljoonien mukana.
Ei tarina niin pääty. - Päättyy, sille ei voi mitään.
Trenzalore on sinun määränpääsi.
Älä koskaan sano ei mitään.
Mukava tietää, että tulevaisuuteni on hyvissä käsissä.
Pidä homma hallussa, Clara. - Pidetään.
Trenzalore. Tarvitsemme uuden päämäärän.
En halua lähteä.
Noin hän aina sanoo.
Haluatko olla yksin maalauksen parissa? - Mistä tiesit?
Nuo isot surusilmät...
Minä tiedän aina.
Vanha mies kyseli sinua. Taisi olla museon hoitaja.
Voisin olla museon hoitaja. Hoitaisin hyvin museota.
Olisin loistava siinä työssä
Voisin jättää muut hommat.
Olisin vain tämän museon hoitaja.
Voisit hyvinkin olla.
En koskaan unohda kasvoja. - Tiedän.
Voi olla että vuosien varrella palaat joidenkin luo -
mutta vain vanhojen suosikkien.
Olit kiinnostunut tästä taulusta.
Sain sen erikoisissa olosuhteissa.
Mitä ajattelet nimestä? - Kummasta? Niitähän on kaksi.
Ei enää tai Gallifreyn tuho.
Juuri siinä kaikki erehtyvät. Se on yksi ainut nimi.
Gallifreyn tuho, ei enää.
Mitä arvelet sen merkitsevän?
Gallifrey ei tuhoutunut.
Se toimi. Se on yhä olemassa. - Mitäs museonhoitaja tietäisi.
Missä se on? - Missä niin? Kadonnut kenties.
Asioita katoaa, kuten tiedät.
Suo anteeksi. Sinulla on paljon tekemistä.
Onko? Onko tehtäväni nyt lähteä etsimään Gallifreyta?
Se on yksin sinun valintasi.
Voin vain kertoa, mitä itse tekisin, jos olisin sinä.
Ehkäpä minä olenkin sinä.
Tai ehkä sinä olet minä.
Onnittelut. - Kiitos.
Tai ehkä sillä ei ole väliä.
Kuka tietää, kuka tietää.
Clara kysyy toisinaan, unelmoinko minä.
Totta kai unelmoin. Kaikki unelmoivat.
Mistä unelmoin, hän kysyy.
Samasta kuin kaikki muutkin.
Unelmoin siitä, mihin olen matkalla. Hän aina nauraa sille.
"Et ole matkalla mihinkään. Sinä vain kiertelet."
Se ei pidä paikkaansa. Ei enää.
Minulla on uusi päämäärä.
Matkani on sama kuin sinun, sama kuin kaikkien.
Siihen on mennyt monia vuosia, monta elämää, -
mutta nyt ainakin tiedän, mihin olen matkalla.
Mihin olen aina ollut matkalla.
Kotiin, pidemmän kautta.
Suomennos: Tatu Tiihonen www.O P E N S U B T I T L E S.org Yle