www.HoundDawgs.org
Olipa kerran, syvällä Ranskan sydänmaiden kätköissä - -
- komea, nuori prinssi, -
- joka asui kauniissa linnassa.
Puf-puf!
Vaikka hänellä oli kaikki, mitä hänen sydämensä halusi, -
- hän oli itsekäs ja ynseä.
Herra, on aika.
Hän verotti kylää - -
- täyttääkseen linnansa mitä kauneimmilla esineillä.
Ja juhlansa mitä kauneimmilla ihmisillä.
Oi, katsokaa.
Tätä näkyä lumoavaa.
Neidot eessämme kauneimmillaan.
Vaan ken se on joka viimein.
Prinssin vangitsee katseellaan.
Nyt nauttikaa.
Syökää, tanssikaa ja naurakaa.
Soiton huumassa karkeloikaa.
Kauas riemu raikukoon Ja kaikukoon.
Ja huolet unohtukoon.
Mutta eräänä iltana - -
- linnaan saapui odottamaton tunkeilija, -
- joka pyysi suojaa ankaralta myrskyltä.
Vastalahjaksi hän tarjosi prinssille ruusua.
Inhoten eukon rumuutta - -
- prinssi ajoi hänet tiehensä.
Mutta eukko varoitti, ettei prinssi antaisi ulkonäön pettää.
Sillä kauneus löytyy sisältä.
Kun prinssi torjui hänet uudelleen, -
- vanhan eukon ulkokuori suli pois.
Ja paljasti - -
- kauniin haltiattaren.
Prinssi aneli anteeksiantoa, mutta liian myöhään.
Haltijatar oli nähnyt, ettei prinssin sydämessä ollut rakkautta.
Kippo! Kippo! Voi ei!
Rangaistukseksi - -
- hän muutti prinssin inhottavaksi hirviöksi.
Ja langetti voimallisen lumouksen linnan - -
- ja sen asukkaiden ylle.
Päivät muuttuivat vuosiksi, -
- ja maailma unohti prinssin ja hänen palvelijansa, -
- sillä haltiattaren loitsu pyyhki heidät - -
- jopa heidän rakkaimpiensa muistoista.
Mutta ruusu, jonka hän oli prinssille antanut, oli lumottu.
Jos prinssi oppisi rakastamaan toista - -
- ja saisi vastarakkautta ennen kuin sen viimeinen terälehti putoaisi, -
- loitsu murtuisi.
Jos niin ei tapahtuisi, hän jäisi hirviöksi ikuisiksi ajoiksi.
Vuosien myötä - -
- prinssi vaipui synkkyyteen ja menetti kaiken toivonsa.
Sillä kuka voisi koskaan oppia rakastamaan hirviötä?
KAUNOTAR JA HIRVIÖ
Hiljaa vain täällä aika vierii.
Seuraa näin päivät toisiaan.
Tänään taas tämä kylä pieni.
Herää aamuun näin.
Bonjour!
- Bonjour! - Bonjour!
Bonjour!
Kas tuolla leipuri tuo leipää jälleen.
Kuin ennenkin ne myydäkseen.
Niin kuin joka aamu hän.
Leipoo leivän lämpimän Kylän asukkaille näin.
Huomenta, Belle!
Huomenta, monsieur Jean! Taasko kadotitte jotakin?
No, niin taisin kadottaa. En vain muista, mitä.
Eiköhän se tule mieleeni.
Minne matka?
Palautan tämän kirjan Isä Robertille.
Se kertoo Veronan rakastavaisista.
Kuulostaa tylsältä.
Ja tuossa kulkee taas se outo tyttö.
Ken mulle selvittäisi tään?
Miksi aina yksinään?
Ilman seuraa taas hän jää.
Mutta silti kiltti tyttö tämä Belle.
Bonjour, hei taas, kuinka te voitte?
Bonjour, kuinka sun vaimos voi?
Laita kuusi Ei tuohon hintaan.
Mä kaipaan joskus täältä kauas pois.
Kas, kylämme ainoa lukutoukka.
Minne sinä nyt karkasit?
Kahteen kaupunkiin Pohjois-Italiassa.
Enkä halunnut palata.
Onko teillä mitään uusia paikkoja?
Ei taida olla.
Mutta lainaa joku vanha kirja uudestaan.
Kiitos.
Kirjastosi saa tämän maailmankolkan vaikuttamaan suurelta.
Hei sitten.
Kas tuossa kulkee taas se kumma tyttö.
Ken meille selvittäisi sen.
Miksi silmät unelmoi Kirjaan vain katseensa loi.
Mikä arvoitus on meille tämä Belle.
Aa, luku tää on kaunein.
Tämä kertoo kuinka hän, kas näin.
Hän kohtaa prinssin kauniin.
Hän ei kerro lainkaan kuka on Nyt eteenpäin.
No ei oo kumma jos on nimi kaunis.
Kas niinhän on tuo tyttökin.
Mutta takaa kasvojen Löydät ujon tyttösen.
Hyvin toisenlaisen kuin me muut.
On toisenlainen kuin me muut.
Niin toisenlainen kuin me muut On Belle.
Siellä hän on, Töppö.
Tuleva vaimoni.
Belle on koko kylän kaunein neito.
Siksi hän on paras.
Mutta hän on niin sivistynyt.
Ja sinä olet - -
- jotenkin urheilullisempi.
Niin olen.
Belle on yhtä itsepäinen kuin kauniskin.
Aivan! Kuka tarvitsee häntä, kun sinulla on meidät?
Niin.
Mutta sodan jälkeen minusta on tuntunut, että jään jotain paitsi.
Ja hän on ainoa tyttö, jossa on jotain tiettyä...
En tiedä, mitä se tarkoittaa.
Jo tuosta hetkestä kun näin mä neidon.
Mä hänet sieväks huomasin.
Tämä kaunis neitonen Musta löytää vertaisen.
Ja mä tahdon nyt jo nopsaan naimisiin.
Voi ei, oi voi.
Mä hänet tahdon.
Monsieur Gaston, hän söpö on.
Oi voi, voi ei Mä tuskin kestän.
Hän on niin pitkä, vahva, tumma mies.
Turha toivo, neidit.
- Bonjour. - Pardon.
- Hei vaan! - Mais oui!
- Onks tämä porsas? - Hei tännepäin!
- Juustoa? - Metri!
- Tänne! - Anteeks!
- Tässä se on. - Nyt tieltä pois!
- Tää on. - Kala.
- Kovaa. - Haisee.
- Leipä on pehmee. - Se totta lie.
- Voi täytyy olla muutakin kuin tää. - Huomenta.
- Jo kohta järjestän mä meille häät. - Aa, huomenta.
Hei katsos tuossa menee outo tyttö.
Tuo aika kumma mademoiselle.
Hän on sievä, hento niin Ja on myös kiltti hän.
Siksi on hän kumma tyttönen Ja oikein kiltti tyttönen.
Siks on hän kumma tyttönen.
Tuo Belle.
Huomenta, Belle.
Tuo on hyvä kirja.
Oletko lukenut sen?
En tuota. Mutta kirjoja olen.
Illallispöytääsi.
Liitynkö illalla seuraanne?
Anteeksi, tänään ei käy.
Kiireitäkö?
Ei.
Ja seuraava?
Ei, Töppö.
Ne, jotka leikkivät vaikeasti saatavaa, ovat aina parhaita saaliita.
Siksi Belle on niin kiehtova.
Hän ei käyttäydy kuin houkka minun edessäni.
Miksi sitä kutsutaan?
Arvokkuudeksi?
Se on viehättävä piirre. Eikö olekin?
Gaston!
Vangita miten voimme hetken?
Kuinka sen saamme kestämään?
Siksi rakkaus meidän täytyy.
Sydämessä säilyttää.
Onni voi vieraanamme käydä.
Luonamme hetken viivähtää.
Rakkaus se jatkuu vaan.
Ja meille jää
Belle.
Voisitko...
Ojentaa...
Kiitos.
Tarvitsisin myös...
Ei. Ei. Ei.
Itse asiassa...
Juuri sen tarvitsen. Kiitos.
Olenko minä outo, isä?
Outoko?
Minun tyttäreni? Outo?
Mistä sait sellaista päähäsi?
En tiedä. Ihmiset puhuvat.
Tämä on pieni kylä.
Ja väki pikkumaista.
Mutta pieni on myös turvallinen.
Tunsin jo Pariisissa kaltaisesi tytön. Hänkin oli - -
- edellä aikaansa.
Erilainen.
Ihmiset pilkkasivat häntä.
Kunnes eräänä päivänä he huomasivat matkivansa häntä.
Kerro lisää hänestä.
Äitisi oli...
Peloton.
No?
Mitä tuon sinulle markkinoilta?
Ruusu. Niin kuin taulussa.
Pyydät samaa joka vuosi.
Ja joka vuosi tuot sen.
Sitten tuon sinulle jälleen yhden.
Lupaan sen.
Näkemiin, isä.
Näkemiin, Belle.
No niin, Filip.
Tunnet tien.
Nähdään huomenna!
Niin. Huomenna. Ruusun kanssa.
Turvallista matkaa.
Mitä sinä teet?
Pesen pyykkiä.
Tule! Tule!
"Satakieli -."
S SATAKIELI -
- sirkuttaa - -
- synkän metsän - -
"- yllä."
Aivan mahtavaa.
Mitä ihmettä - -
- oikein teet?
Opetatko toisen tytön lukemaan?
Eikö yksi riitä?
Meidän on tehtävä jotakin.
Sinä olet villein - -
- ja upein koskaan näkemäni olento.
Kukaan ei ansaitse sinua.
Mutta tiedän sen, että lapsistamme tulee kauniita.
Tulinko pahaan aikaan?
- Mitä nyt, Töppö? - Muuan neito on hädässä.
Urotyöt kutsuvat.
Palataan asiaan.
Samat sanat.
Belle! Sait kuulemma satikutia rehtorilta.
Hän ei pitänyt minustakaan.
Saanko antaa pienen neuvon kyläläisten suhteen?
He eivät koskaan hyväksy muutosta, jota sinä ajat.
Yritin vain opettaa lasta lukemaan.
Sinun ei tarvitse huolehtia muista lapsista - -
- kuin omistasi.
Minä en - -
- ole vielä valmis hankkimaan lapsia.
Ehkä et ole tavannut oikeaa miestä.
Tämä on pieni kylä. Olen tavannut heidät kaikki.
Ehkä sinun pitäisi katsoa uudemman kerran.
Jotkut meistä ovat muuttuneet.
Gaston.
Emme me tekisi toisiamme onnellisiksi.
Niin paljon ei kukaan muutu.
Voi, Belle.
Tiedätkö, mitä täällä tapahtuu isättömiksi jääneille vanhoille piioille?
Lantti? Liikenisikö lantti?
He joutuvat kerjuulle, kuten Agathe-parka.
Tämä on meidän maailmamme.
Yksinkertaiset ihmiset eivät voi haaveilla paremmasta.
Saatan olla maalainen.
Mutta yksinkertainen en ole.
Enkä ikinä mene naimisiin kanssasi.
Anteeksi!
Voitteko kuvitella?
Minä? Vaimoksi tuolle moukkamaiselle, -
- aivottomalle...
Madame Gaston en olla tahdo.
Madame Gaston, hän tahtoo niin.
Voi ei, ei nyt, nyt eikä koskaan.
En tahdo täällä mennä naimisiin.
Mä löydän seikkailuni jostain kaukaa.
Niin toivon onnen löytyvän.
Minä joskus löydänhän.
Aivan toisen elämän.
Minä toivon paljon enemmän.
Komea metsä.
Kunpa tietäisin, missä olen.
Tiedätkö, missä mahdamme olla? Minä en tiedä.
Ei hätää. Ei hätää, Filip.
Mennään tätä tietä.
Mene vain. Oikealle.
Juuri niin. Ihan rauhassa.
Mene vain.
Yksi polku sulkeutuu - -
- ja toinen aukeaa.
Ei hätää, poika. Lunta se vain on.
Kesäkuussa.
Varovasti.
Se on liukasta.
Vahtia, Filip! Anna mennä!
Vauhtia!
Vauhtia, Filip! Mene, mene!
Filip!
Hyvä poika.
Vauhtia, poika.
Pelastit henkeni, Filip.
Hyvin tehty.
Ne saavat etsiä ateriansa muualta. Vai mitä?
Katso.
Tuolla on heinää.
Ja vettä.
Tässä sinulla on kaikki.
Käyn kiittämässä isännäksemme joutunutta.
Kuka hän lieneekin.
Kiitoksia.
Kiitos.
Huhuu?
Anteeksi tunkeiluni.
Olen vain matkamies, -
- joka etsii suojaa myrskyltä.
Anteeksi, jos häiritsen.
Ollaanko täällä kotona?
Ollaanko täällä hereillä?
Hän lienee eksynyt metsään.
Ole hiljaa, ääliö.
Anteeksi?
Kaunista.
Tavatonta.
Miehellä on makua.
Hän puhui minusta.
Hupsis!
Missä isäntä lieneekin, -
- aion lämmitellä takan äärellä.
Nyt on parempi.
Paljon parempi.
Kiitos.
Äiti sanoi, etten saisi liikkua, koska se voisi olla pelottavaa.
Anteeksi.
Ei se mitään.
En voi kyllin - -
- kiittää teitä vieraanvaraisuudestanne.
Minä...
Pyydän saada hyvästellä - -
- ja toivotan hyvää yötä.
Nyt mentiin, Filip.
Ei. Seis, seis.
Ruusut. Olin unohtaa.
Olemme turvassa täällä.
Lupasin Bellelle ruusun.
Noin!
Filip!
Mitä tapahtui?
Missä isä on?
Vie minut hänen luokseen!
Katso, Könni.
Kaunis tyttö.
Kyllä minä sen näen.
Onhan minulla sentään silmät.
Entä jos se on hän?
Se, joka murtaa loitsun?
Kuka sen sanoi?
Kuka siellä on?
Isä?
Sinäkö se olet, isä?
Belle!
Kuinka löysit minut?
Kätesi ovat kylmät.
Sinut pitää saada kotiin.
Sinun on lähdettävä täältä heti.
Tämä linna on elävä.
Lähde, ennen kuin hän löytää sinut.
Kuka?
Kuka siellä on?
Kuka sinä olet?
Tulin hakemaan isäni.
Isäsi on varas.
Valehtelija!
Hän varasti ruusun.
Minä pyysin ruusua.
Rankaise minua, älä häntä.
Ei!
Hän tarkoittaa ikuisuutta.
Se näyttää olevan täällä rangaistus kukan poimimisesta.
Elinkautinen ruususta?
Minä jouduin siitä hyvästä ikuiseen kadotukseen.
Hän joutuu vain telkien taakse.
Vieläkö tahdot ottaa isäsi paikan?
Tule tänne valoon.
Valitse.
En salli sinun tehdä sitä, Belle.
Menetin äitisi.
En suostu menettämään myös sinua.
Mene nyt.
Mene!
Hyvä on, isä. Minä lähden.
Haluaisin olla kaksin hänen kanssaan.
Oletko niin kovasydäminen, -
- ettet anna tyttären antaa isälleen jäähyväissuukkoa.
Ikuisuus voi odottaa minuutin.
Kun tämä ovi sulkeutuu, se ei enää aukea.
Minun olisi pitänyt lähteä mukaasi.
Ei, Belle. Kuuntele.
Kaikki on hyvin.
Mene nyt.
Elä elämääsi.
Ja unohda minut.
Unohda sinut?
Olen se, mikä olen sinun vuoksesi.
Olet minulle rakas.
Älä pelkää.
Sinäkin olet rakas minulle, isä.
En minä pelkää.
Ja minä pakenen. Lupaan sen.
Mitä?
Otit hänen paikkansa.
Hän on isäni.
Hän on houkka.
Ja niin olet sinäkin.
Belle...
Isä!
Älä satuta häntä!
- Isä! - Ei!
Minä tulen takaisin!
Lupaan sen!
Anteeksi, että tunkeilen, mademoiselle.
Tulin saattamaan sinut huoneeseesi.
Huoneeseenko?
- Mutta luulin... - Mitä?
"Kun tämä ovi sulkeutuu, se ei enää aukea."
Tiedän.
Hän on niin dramaattinen.
Päivää.
Oletpa sinä vahva.
Se on hieno piirre.
Mikä sinä olet?
Minä olen Lumière.
Ja osaat puhua?
Tietenkin hän osaa puhua.
Ei hän muuta teekään.
No niin, Lumière. Hovimestarina - -
- minä vaadin, että palautat tytön heti selliinsä.
Mitä haluat olla lopun ikääsi?
Mies vai pöytäkello?
Oletko valmis?
Luota minuun.
Älä anna ensivaikutelman hämätä. Toivottavasti et säikähtänyt.
Minkä vuoksi?
Minähän puhun kynttilälle.
Kynttelikölle, pyydän.
Siinä on valtava ero.
Mutta olen palveluksessasi. Linna on nyt kotisi, -
- joten olet vapaa liikkumaan missä tahansa.
Paitsi länsisiivessä.
Jota ei ole.
Miksi? Mitä siellä on?
- Ei mitään. - Ei mitään.
- Varasto. - Varasto.
- Siinä kaikki. - Siinä kaikki.
Juuri niin.
Tänne päin, itäsiipeen.
Tai kuten minä sitä kutsun, "ainoaan siipeen".
Varovasti, s'il vous plaît!
Tervetuloa uuteen kotiisi.
Se on vaatimaton, mutta viihtyisä.
Täällä on kaunista.
Niin tietenkin!
Herra halusi, että saat linnan parhaan huoneen.
Voi sentään. Emme odottaneet vieraita.
Enchantée, mademoiselle.
Ei hätää.
Huoneesi on putipuhdas hetkessä.
Suunnitelmasi on vaarallinen.
Riskeeraan mitä vain, että voimme taas suudella, Plumette.
Ei, rakas. Poltin itseni jo kerran.
Meidän on oltava vahvat.
Kuinka voin olla vahva, kun olen heikkona sinuun?
Onko kaikki täällä elävää?
Päivää. Kuka sinä olet?
Se on hiusharja.
Älä säikähdä.
Se on vain vaatekaappisi.
Hän on Madame De Garderobe. Hän laulaa hyvin.
Jos pysyy hereillä.
Könni! Diiva tarvitsee kauneusunensa.
Älkää nukahtako, Madame.
Teidän on puettava joku.
Viimeinkin.
Nainen.
Kauniit silmät.
Ylväät piirteet.
Mikä tilaisuus. Kyllä!
Etsin sinulle jotain prinsessan arvolle sopivaa.
En minä ole prinsessa.
Höpsis.
Katsotaanpa, mitä täältä löytyy.
Onpa noloa.
Froufrou, tule auttamaan mamia.
Hienovaraista. Hillittyä. Aivan ihana!
Froufrou, terveiset maestrolle.
Kuvittele se mielessäsi, Töppö.
Kodikas mökki.
Uusin saaliini tulella paistumassa.
Hurmaavat lapset siinä ympärillä, kun rakas vaimoni - -
- hieroo väsyneitä jalkojani.
Mutta mitä sanoo Belle?
"En mene naimisiin kanssasi, Gaston."
On niitä muitakin tyttöjä.
Suuri metsästäjä ei tuhlaa aikaansa pikkuriistaan.
Noin älä harmissas istu Gaston.
Suupielet alhaalla vain.
Kaikkihan tahtois jo olla Gaston.
Olla sun pöksyissäs ain.
Nääs kukaan ei täällä niin ihailtu oo.
Oot kaupungin ainoa mies.
Jokainen tahtookin matkia sua.
Ja syyn siihen jo kaikki kai ties.
Olet fiksu, Gaston.
Joka tipsu, Gaston.
Tykkää susta kun ottees ei lipsu, Gaston.
Sillä oothan sä vahvempi muita.
Toista ei oo vertaistaan.
Näiltä kysyä voit partasuilta.
Mikä saa heidät Seuraasi tunkeutumaan.
Täydet.
Pisteet, Gaston.
- Hurmaat. - Syömmet, Gaston.
Tulla tielles ei voi mikään este, Gaston.
Olen itseeni taas hyvin tyytyväinen.
Oi, mikä mies, tuo Gaston.
Voi Töppö, oot ystävä korvaamaton.
Kaikkein persoin on kehuille Myöskin Gaston.
Liikaa?
Jep!
Noinhan lyö vain Gaston.
Oiva työ, oi Gaston.
Aina painiessaan Puree näin vain Gaston.
Kun käyn metsälle, saalista tähtään.
Ja pelkoa tunne en lain.
Koska piilosta tarkasti selkään.
Aina ammun mä vain.
Katalaa.
Olkoon vaan.
Olet Jätti-Gaston.
Olet Nätti-Gaston.
Kukaan koskaan ei Syljekään niin kuin Gaston.
Aina parhaat saan pisteet Mä ammunnassa.
Kympin sai Gaston.
Kiitos. Kiitos.
Jo pienenä tonneittain munia söin.
Että kasvaisin mä isommaks.
Ja nyt multa urakka ohi jo on.
Enää tulla en voi vahvemmaks.
Ai kun on.
Tuo Gaston.
- Verraton. - Taas Gaston.
Kukaan lauluja sepitä ei kuin Gaston.
Kaikki saaliini mulla on seinälläni.
Kaikki sen ties.
Ken on tää miesten mies.
Kaikkein suurin.
Ja kaunein ja täydellisin.
Koko kaupungin saa hurmioon.
Sillä sankari tää kenet vain päihittää.
Nimeltään... G-A-S-T.
Ja sitten vielä kai toinen T.
Tuli nimittäin mieleen, etten osaa lukea.
Enkä ole ennen joutunut Tavaamaan sitä milloinkaan.
Gaston.
Töppö, olet paras.
Kuinka sinulla ei ole vielä tyttöä?
Sanovat minua takertuvaksi. En ihan käsitä.
Pyydän. Joku, joku.
Apua.
Auttakaa minua.
On kyse Bellestä. Se vei Bellen. Telkesi tyrmäänsä.
Kuka hänet vei?
Hirviö!
Valtava, kauhea, julma hirviö!
Tyttäreni on vaarassa.
Miksi nauratte? En laske leikkiä.
Sen linna on piilossa metsässä.
Siellä on jo talvi.
Ai, talvi kesäkuussa?
Hupsu, vanha Maurice.
Kuunnelkaa nyt!
Se hirviö on olemassa.
Ymmärrättekö te?
Eikö kukaan auta minua?
Minä autan.
Mitä?
Autatko?
Kuulkaa.
Lakatkaa pilkkaamasta tätä miestä.
Kiitos, kapteeni.
Älä suotta kiittele.
Vie meidät sen hirviön luo.
Tulkaa.
Äiti, linnassa on tyttö!
Me tiedämme sen, Kippo.
Millaista teetä hän haluaa?
Yrttiteetä, oolongia, -
- vai kamomillaa?
Minua jännittää.
Varovasti nyt, tai rikot korvasi.
Valmiina, rouva Pannu.
Lumière!
Ihan rauhassa. Minä hoidan puhumisen.
Te laitatte hänelle ruokaa.
Ajattelin, että haluatte seuraa.
Herra, haluan vakuuttaa teille, -
- etten osallistunut tähän toivottomaan suunnitelmaan.
Hänelle laitetaan ruokaa, suunnitellaan mekko, annetaan - -
- oma huone itäsiivestä.
Annoitteko hänelle huoneen?
Ei, ei, ei. Hän antoi tytölle huoneen.
Se on totta.
Mutta jos tämä tyttö on se, joka murtaa loitsun, -
- voisitte ehkä hurmata hänet illallisen avulla.
- Hyvä idea, Könni. - Mitä?
En ole kuullut mitään yhtä naurettavaa. Hurmata vanki?
Teidän täytyy yrittää. Päivä päivältä - -
- ihmisyytemme hiipuu enemmän.
Hän on pahaisen varkaan tytär.
Mitä se kertoo hänestä itsestään?
Ei ihmistä voi tuomita heidän isiensä perusteella.
Syöt illallista kanssani.
Tämä ei ole pyyntö.
Lempeästi, herra.
Tyttö menetti isänsä - -
- ja vapautensa samana päivänä.
Tyttöparka on varmasti ihan kauhuissaan.
Aivan.
Hetkinen.
Näettekö? Siellä hän on. Muistakaa olla lempeä.
- Lempeä. - Hurmaava.
Kiltti!
Ja kun hän avaa oven, häikäiskää hänet säihkyvällä hymyllä.
Näyttäkää hymynne.
- Oi, mon dieu! - Voi, ei!
Syötkö illallista kanssani?
Ensin vangitsit minut ja nyt haluat illastaa kanssani?
Oletko sekaisin?
Hän hermostuu.
Voi sentään.
Käskin sinua syömään kanssani.
Ja minä kieltäydyin.
Paljonko kello on?
Mitä tapahtuu?
Näännyn mieluummin nälkään, kun syön kanssasi.
Ole hyvä vain.
Siinähän näännyt.
Jos hän ei syö kanssani, -
- olkoon syömättä kokonaan.
Typerykset!
Et puhu meille noin. Kiellän sen.
Myöhästyinkö?
Sääli. Hän olisi kuullut kunniansa tällä kertaa.
Herra, te palasitte.
- Hyvä vitsi. - Menit lankaan.
Näytä se tyttö.
Taas putosi yksi terälehti.
Lumière.
Sain kolme uutta sulkaa. Nypin vasta eilen.
Tiedän, rakas.
Minä muutun päivä päivältä metallisemmaksi.
Voi ei. Se tapahtuu taas. Anteeksi.
Rauhoittukaa nyt.
Meillä on vielä aikaa.
Äiti?
Tuleeko minusta enää koskaan poikaa?
Kyllä vain, Kippo. Kyllä se päivä - -
- vielä koittaa. Luota minuun.
Käskin sinun mennä pois.
Älä pelkää, kultaseni. Rouva Pannu täällä.
Oletpa sinä kaunis!
Onpa ihana - -
- vihdoinkin tavata sinut.
Kotiin on pitkä matka. Laitan sinulle jotain, -
- ennen kuin lähdet.
Olen huomannut, -
- että useimmat murheet eivät tunnu yhtä raskailta - -
- virkistävän teekupposen jälkeen.
Varovasti, Kippo.
Hauska tavata.
Haluatko nähdä tempun?
Kippo!
Teit urheasti, kun otit isäsi paikan, kultaseni.
Niin.
Me kaikki olemme sitä mieltä.
Olen huolissani hänestä.
Hän ei ole koskaan ollut yksin.
Piristy nyt, tyttöseni.
Asiat kyllä järjestyvät. Voit paljon paremmin, -
- kun olet syönyt.
Mutta hän sanoi, että jos en syö hänen kanssaan, en saa enää ruokaa.
Vihaisena tulee sanottua kaikenlaista.
Jokainen itse päättää, kuunteleeko.
Tuletko, pikkuinen?
Mene.
Hän tulee. Menkää paikoillenne.
Älä luule.
Jos herra saa tietää, että hänen käskyään rikottiin, hän syyttää minua.
Pidän siitä huolen.
Näitkö, miten tyttö piti puolensa? Usko pois, hän on se oikea.
Heidän on rakastuttava, jos meistä vielä tulee ihmisiä, -
- mutta kuinka he rakastuvat, jos tyttö on huoneessaan?
Hei, tuohon jäi tahra.
Ei tyttö häneen rakastu.
Risa kellokin on oikeassa kahdesti päivässä, mutta mon ami, -
- mutta nyt ei ole se aika. Ryhdistäydy!
On aika loistaa.
Vaikken maista mitään, huomaan, että tämä on herkullista.
Pois siitä, minä työskentelen.
Pippuri, ala jauhaa. Suola, sirottele.
Ei noin kovaa. Hiljempaa.
Tietenkin. Mutta mitä on illallinen ilman musiikkia?
Musiikkiako?
Maestro Cadenza, oletko valmis?
Siitä on kauan, kun olen esiintynyt.
Hyvä, jos enää muistan.
Taas reikä.
Maestro, vaimosi on yläkerrassa - -
- ja pysyy hädin tuskin hereillä.
Auta meitä murtamaan kirous hänen vuokseen.
Soitan sitten, vaikka hammasta särkee.
Soittakaa hiljaa, maestro.
Hiljaa. Sotto voce! Tietenkin.
Haluatko pilata luovuuteni muillakin mauttomilla vaatimuksilla?
En. Siinä kaikki.
Perillä ollaan.
Ma chère mademoiselle.
Minulla on mitä suurin kunnia - -
- ja mahtavin ilo - -
- toivottaa sinut tervetulleeksi.
Tänne.
Ja nyt.
Sinä saat rentoutua.
Siirretään vähän tuolia, -
- sillä ruokasalilla on ilo esitellä.
Ruokasi.
Vieraamme, vieraamme.
Olet meidän vieraamme.
Lautasliina kaulalle, cherie.
Ja sitten nautimme.
Keittoa, herkkuja On nyt joka laatua.
Maista vaikka, maistuu voilta.
Jos et usko kysy noilta.
Laulavat, tanssivat.
Ranskanmaalla asuvat.
Täällä ruoka maistuu aina parhaalle.
Kas tässä ruokalista.
Yksi parhaimmista Vieraamme, vieraamme.
Vieraamme.
Gratiini.
Tää soufflé.
Piirakka on noin flambé.
Herkut nää kai miellyttää Siis herkkusuiden kabaree.
Yksinäs, peloissas.
Täällä turhaan olet, kas.
Tahdomme näin hauskuttaa sua Et saa enää masentua.
Temput noin, osaan näin.
Kera näiden kynttiläin.
Laadun kaikessa me sulle takaamme.
Siis tartu tuoppiin vaan.
Tänään me hummaillaan Tää vieraamme.
Toivomme, hyvälle saa mielelle.
Vieraamme.
Vieraamme, vieraamme.
Silloin ennenaikaan Miten palvella mä sainkaan.
Kuinka oon mä kokonaan jo tarpeeton.
Oo, tuo vanha aika on kuin unta.
Muistatko?
Kulta-ajat vaipui unhohon.
Me vanhetaan suotta.
Pölyn alla monta vuotta.
Meidän taitomme ne pois jo heitettiin.
Kömpelöiksi vähitellen käymme.
Tyhmä, nouse siitä Eikö hölmöily jo riitä?
Vieraamme, vieraamme Häntä näin me passaamme.
Viinit jäähdytämme Lautasliinat pöytään laitamme.
Tahtoo kai teetä hän Häntä hyvin ymmärrän.
Kun vain kupit saadaan pöytään.
Silloin kuplin, silloin juhlin.
Pannu tää piipittää.
Pian tahrat häviää.
Hieman höyryä Niin säihkymään sut saan.
Jo kaikki lutviutuu.
Nyt makeeks vieraan suu.
Oot vieraamme.
Vieraamme.
Vieraamme, vieraamme Toivees kaikki täytämme.
Liian kauan siitä on Kun näimme viime vieraamme.
Ruoka jos.
Miellyttää.
Vieraan saa se viihtymään.
Kynttilöiden loistehessa.
Olet kaunis kuin prinsessa.
Parhain.
On palkkio.
Huudat "Ei, riittää jo!"
Kohta laulamme sut aivan pyörryksiin.
Et surra turhaan saa Tänään me hummaillaan.
Oi vieraamme.
Vieraamme.
Oot vieraamme.
Vanukasta?
En ymmärrä, miksi olette niin kilttejä minulle.
Olettehan tekin täällä vankeina.
Ettekö halua karata täältä?
Herra ei ole niin kauhea kuin miltä näyttää.
Syvällä hänen sisällään asuu prinssi.
Siis tyyppi, joka haluaa vain vapauteen.
Lumière sanoi jotakin länsisiivestä.
Älä sinä sitä mieti.
Nyt nukkumaan, pikkuinen.
- Hyvää yötä. - Hyviä öitä.
Suoraan sänkyyn.
Mitä teet täällä? Mitä sinä sille teit?
En mitään.
Tajuatko, mitä olisit voinut tehdä? Olisit voinut tuhota kaiken.
Pois täältä!
Mene!
Sakkimatti. Taas.
Hei! Ei. Huijasit taas.
Mademoiselle, mitä nyt?
Häivyn täältä.
Seis!
Juokse, Froufrou!
Hyvä, Froufrou. Pysäytä hänet.
Älä päästä häntä!
Pysäytä hänet!
Ei. Ei. Froufrou!
Ei nyt leikitä!
Ei nyt, hassu poika.
Tuhma koira, tuhma koira!
Ei! Ei! Ei!
Älä mene!
Se on vaarallista!
Voi sentään!
Sinun pitää auttaa minua.
Nouse ylös.
Ei. Tämä on varmasti oikea tie.
Kuuletteko sudet?
Se tarkoittaa, että olemme lähellä linnaa.
Nyt riittää. Palataan takaisin.
Seis!
Tuolla se on!
Tuo on se puu.
Olen varma siitä.
Muistan, että salamanisku kaatoi sen.
Mutta nyt - -
- se on noussut jälleen pystyyn.
Varmaankin jonkinlaisen - -
- taian ansiosta.
Tuohonko perheeseen sinä tahdit?
Se siis tarkoittaa, -
- että linna on tuolla.
Ei.
Ei vaan...
Tuolla.
Ihan varmasti tuolla.
En jaksa enää leikkiä kanssasi.
Missä Belle on?
Hirviö vei hänet ja hän...
Ei hirviöitä ole olemassakaan.
Eikä puhuvia teekuppeja.
Eikä taikuutta.
Mutta susia, pakkasen puremia ja nälkää on.
Hengitä syvään, Gaston.
Hengitä syvään.
Mitä jos palataan takaisin kylään?
Belle on varmasti jo kotona laittamassa ruokaa.
Jos luulet, että olen keksinyt kaiken, -
- miksi tarjouduit auttamaan?
Koska haluan tyttäresi vaimokseni.
Palataan kotiin.
Belle ei ole kotona.
Hän on sen...
Jos kerran vielä sanot "hirviö", -
- niin syötän sinut susille!
Gaston! Seis. Hengitä!
Ajattele iloisia asioita. Vaikka sotaa.
Verta.
Räjähdyksiä. Lukuisia leskiä.
- Leskiä. - Niin.
Juuri niin.
Maurice!
Anteeksi, vanha kuoma.
Eihän tulevalle appiukolle sovi puhua noin.
Vai mitä?
Tulevalle appiukolle?
Niin!
Et ikinä saa minun tytärtäni.
Arvasin.
Jos Maurice ei anna siunaustaan, -
- niin hän on tielläni.
Kun sudet ovat syöneet hänet,
Bellen on pakko turvautua minuun.
Jos nyt puntaroimme kaikkia mahdollisuuksia, -
- niin haluaisimmeko ehkä miettiä vähän vähemmän - -
- julmaa vaihtoehtoa?
Tuletko sinä?
Se sattuu!
Sattuisi vähemmän, ellet liikkuisi.
Ellet olisi karannut, tätä ei olisi tapahtunut.
Ellet olisi pelästyttänyt minua, en olisi karannut.
Et saisi mennä länsisiipeen.
Opettelisit hillitsemään vihaasi!
Yritä levätä.
Kiitos, neiti.
Olemme ikuisesti kiitollisia.
Miksi välitätte hänestä?
Olemme huolehtineet hänestä aina.
Mutta hän on kironnut teidät. Miksi?
Ettehän te tehneet mitään.
Olet oikeassa.
Kun herra menetti äitinsä, -
- ja hänen julma isänsä otti sen viattoman pojan - -
- ja kasvatti hänet itsensä kaltaiseksi, -
- me emme tehneet mitään.
Antaa hänen nukkua.
Päivämme nää.
Miten saada voin kestämään?
Lupaan että vierelles jään.
Jätä en sua koskaan.
Milloin rakkaani taas.
Äänellänsä mut lumoaa.
Oi, ja milloin käteni saa.
Jälleen sua koskettaa.
Taakse jääneet ne on.
Päivät lämmössä auringon.
Hyvää yötä, äiti.
Muistoissa vaan.
Takaisin ne saan.
Kai luulla vois.
Että kaiken toivon pois.
On vienyt loitsu.
Mutta nyt laulumme soi Niin kirkkaasti taas.
Kuinka voi rakkaus ja toivo.
Keskellä surun kukoistaa.
Olin viaton, mut varma.
Viisaus epäröimään saa.
- Päivämme nuo. - Vaikka mä seikkailuni löysin.
- Palata en voi niiden luo. - Vielä en päässyt maailmaan.
Mutta vartun hiljalleen.
- Oh, syliis kaipaan. - Ja nyt jo katson huomiseen.
Päivämme nää.
Kerran vielä ennalleen.
Kun rakkaus saa.
Niin päiviimme voi.
Valo loistaa taas.
Mitä tapahtuu, kun viimeinen terälehti putoaa?
Herra jää ikuisesti hirviöksi. Ja meistä tulee...
- Antiikkia. - Rihkamaa.
Käytettyjä talousesineitä.
Rojua.
Meistä tulee rojua.
Haluan auttaa teitä.
Täytyy olla jokin keino murtaa se loitsu.
Sellainen onkin.
Mutta älä sinä sitä sure, karitsani.
Meidän on maattava niin kuin olemme pedanneet.
Juo.
Kiitos, Agathe.
"Voi rakkaus eloon nostaa, arvohon."
"Ei silmillään se näe, vaan tunnollaan. Sokoksi..."
"Sokoksi sen vuoks Lempi kuvataan."
Osaatko Shakespearea?
Sain kalliin koulutuksen.
Romeo ja Julia on lempinäytelmäni.
Enpä yhtään ihmettele.
Miten niin?
No, kaikki ne sydänsurut ja haikailu ja...
Parempaakin luettavaa löytyy.
Kuten mitä?
Täällä on jotain, mistä voit aloittaa.
Onko kaikki hyvin?
Tämä on upea!
Niinpä kai.
Jos pidät siitä noin kovasti, saat sen.
Oletko tosiaan lukenut kaikki kirjat?
Mitä?
En kaikkia.
Jotkut ovat kreikaksi.
Oliko tuo vitsi?
Vitsailetko sinä nyt?
Ehkä.
"On ilma kirkas ja tuuleton, -
- kuin huntu yllä sen jää on."
"Kas oksat, lehdet - -"
- näin verhotessaan se kaiken kimmeltämään - -
"- saa."
Aivan kuin näkisin sen ensi kertaa.
Mikset lue?
"Mutta hiljaisuuden alta nukkuva luonto - -
- kutsuu ilman ääntä."
"Tule. Näe minut."
"Herätä minut."
"Olen yhä täällä."
Mä aavistan hän hellä on.
Hän yllättäen onkin vastustamaton.
Mä ihastuin ja eilenhän.
En vielä tiennyt Hänestä saan ystävän.
Hän hymyillen mua katselee.
Ja kun hän koskettaa mua Käsi värisee.
Se totta on hän hymyilee.
Hän minut katseellansa Täysin vangitsee.
Oi, tunne uus ja vieras.
Kuka tiennyt ois näin että käy.
Oo hän ei prinssi uljas.
Mutta kauneus Ei aina päälle päin kai näy.
- Ken arvaskaan? - No, taivas, niin.
- En tiennytkään. - Ei kukaan niin.
Nyt että siinä noinkin hyvin viihdytään.
On kovin kummaa, katsomme.
Me katsomme nyt päivän kaks.
Jos vaikka suhde Tulis vielä rakkaammaks.
Ja kuulkaapas.
Voi kunpa suhde Tulis vielä rakkaammaks.
Miten, äiti?
Voi kunpa suhde Tulis vielä rakkaammaks.
Millä lailla? Kerro!
Kerron, kun olet vanhempi.
No niin. Olen jo!
Kippo.
Olet sinä kanssa yksi.
Mitä luet?
En mitään.
Guinevere ja Lancelot.
No, oikeastaan -
Kuningas Arthur ja pyöreä pöytä.
Ritareita ja miekkoja ja sen sellaista.
Se on - -
- romanttinen kirja.
Hyvä on.
En tainnut kiittää, kun pelastit minut.
Enkä minä sinua, -
- kun et jättänyt minua susien suuhun.
He osaavat pitää hauskaa.
Niin. Mutta kun minä saavun, nauru lakkaa.
Sama juttu.
Kylässä minua sanottiin hassuksi tytöksi, -
- mutta se ei kuulostanut kehumiselta.
Olen pahoillani.
Kyläsi kuulostaa ikävältä paikalta.
Siellä oli melkein yhtä yksinäistä kuin täällä.
Mitä jos karataan?
Yksi haltiattaren pikku lahjoista.
Kirja, johon voi todella paeta.
Ihmeellistä.
Se oli julmin hänen tempuistaan.
Yksi kirous lisää.
Ulkomaailmassa ei ole sijaa minunlaiselleni otukselle.
Mutta sinulle on.
Ajattele jotain paikkaa, jonka olet halunnut nähdä.
Etsi se sielusi silmin.
Sitten tunne se sydämessäsi.
Minne veit meidät?
Pariisiin.
Pidän Pariisista.
Mitä haluaisit nähdä ensin?
Notre Damen?
Champs-Élysées'n?
Ei?
Liikaa turisteja?
Se on pienempi kuin kuvittelin.
Täällä mä lapsuuteni vietin.
Muistini palaa eiliseen.
Täällä asui pieni perhe.
Taiteilija vaimoineen.
Vaikka kaiken muistan.
Nyt myös tiedän sen.
Menneeseen palata mä koskaan.
Voi en.
Mitä äidillesi tapahtui?
Sitä tarinaa isä ei voinut koskaan kertoa.
Enkä minä kysynyt.
Lääkärin naamio.
Rutto.
Teidän on lähdettävä.
Pian.
Tai se vie tytönkin.
Ei olisi pitänyt kutsua isääsi varkaaksi.
Mennään kotiin.
Eikö olekin aikamoinen myrsky?
Onneksi emme ole sidottuna puuhun keskellä korpea - -
- verenhimoisten susien ympäröimänä.
Ei ole vielä myöhäistä.
Voisimme kääntyä takaisin...
Asia on niin, -
- että aina kun suljen silmäni, -
- näen Mauricen siellä yksin.
Ja kun avaan silmäni, -
- hän on...
Maurice!
Gaston?
Yrititkö surmata Mauricen?
Maurice!
Taivaan kiitos!
Olen etsinyt sinua viimeiset viisi päivää.
Yritit surmata minut.
Jätit susien armolle.
Susienko?
On eri asia hourailla omista harhoistaan.
Mutta syytät minua murhayrityksestä.
Maurice.
Onko sinulla minkäänlaisia todisteita?
Kysy Agathelta. Hän löysi minut.
Agathe!
Laitatko syytöksesi rähjäisen eukon todistuksen varaan?
Ei pahalla, Agathe.
Monsieur Töppö.
Hän oli siellä ja näki kaiken.
Minäkö?
Juuri niin.
Älkää minua uskoko.
Töppö.
Rakas kumppanini.
Yritinkö minä, -
- vanhin ystäväsi ja uskollisin toverisi, -
- surmata ainoan rakastamani naisen isän?
Se on monella tapaa kimurantti kysymys.
Mutta ei.
Hän ei yrittänyt.
Sinä...
Maurice.
Minun on vaikea sanoa tätä, mutta olet vaaraksi itsellesi ja muille.
Ei ihme, että Belle karkasi.
Tarvitset apua.
Paikan, jossa lepuuttaa hermojanne.
Kyllä kaikki järjestyy.
Ei hätää.
Näin hänet juhlasalissa.
Koska kaikki oli niin kaunista, ehdotin, -
- että voisimme pitää tänään tanssiaiset. Ja kuvitella, hän suostui.
Mitä oikein ajattelin?
Ei, herra. Se on täydellistä.
Ruusussa on enää neljä terälehteä, joten tänä iltana - -
- voitte paljastaa hänelle tunteenne.
Tunnen itseni hölmöksi.
Ei hän minua rakasta.
Älkää lannistuko.
Hän on se oikea.
Lakkaa hokemasta tuota.
Ei ole ketään "oikeaa".
Muta tehän pidätte hänestä?
Hurmatkaa hänet sitten kauniilla musiikilla ja kynttilänvalolla.
Niin. Ja kun hetki koittaa...
Mistä sen tietää?
Kun teitä alkaa vähän heikottaa.
Ei huolta, herra. Kyllä te pärjäätte.
Lakatkaa hermoilemasta ja kertokaa hänelle tunteistanne.
Tai muussa tapauksessa - -
- lupaan, että saatte lopun ikäänne juoda kylmää teetä.
- Pimeässä. - Pölyn peitossa.
Kylmää ja hyvin pölyistä.
Aloittakaa turkasta.
Naiset pitävät siististä tukasta.
Minä hoidan sormet ja varpaat.
Pese hampaat kunnolla. Ne ovat sen tarpeessa.
Tip, tip.
Nips, nips.
Kynnet kiiltämään.
Sarvet säihkymään.
Silmät kiinni. Puf-puf.
Ja lopuksi vielä...
Voilà!
Kyllä minä tämän korjaan.
Kaunista.
Mutta jotain puuttuu.
Aivan.
Tämä kruunaa kaiken.
Vanha taru on.
Täynnä elämää.
Taaskin ystävät.
Tunteen löytävät Sulaa kylmä jää.
Hänkin yrittää.
Löytää ystävän.
Tahtovat he näin.
Olla lähekkäin.
Tyttö sekä hän.
Tunne tämä on.
Uusi heille niin.
Kun sen saavuttaa.
Onni kohoaa.
Nousee taivaisiin.
Vanha taru on.
Vastustamaton.
Kaikki hurmaten.
Loistaa säteillen.
Lailla auringon.
Tähdet tuikkivat.
Voittaa hämärän.
Tahtovat he näin.
Olla sylikkäin.
Tyttö sekä hän.
Tahtovat he näin.
Olla sylikkäin.
Tyttö sekä hän.
En ole tanssinut vuosiin.
Olin melkein unohtanut, miltä se tuntuu.
On varmaankin typerää toivoa, -
- että kaltaiseni olento voisi - -
- jonain päivänä ansaita kiintymyksesi.
En tiedä.
Niinkö?
Voisitko viihtyä täällä?
Voiko kukaan viihtyä, ellei ole vapaa?
Isäni opetti minut tanssimaan.
Talloin usein hänen varpaitaan.
Kaipaat isääsi.
Valtavasti.
Tahtoisitko nähdä isäsi?
Haluaisin nähdä hänet.
Isä!
Mitä he tekevät hänelle?
Hän on pulassa.
Mene sitten hänen luokseen.
Mitä sanoit?
Mene hänen luokseen.
Älä hukkaa aikaa.
Ei.
Pidä se.
Sen kautta voit aina katsoa minua.
Kiitos.
Niin, isäntä. Epäilin aluksi, mutta sehän sujui kellon tarkkuudella.
Tosirakkaus voittaa kaiken.
Päästin hänet pois.
Mitä?
Kuinka saatoitte tehdä sen?
Minun oli pakko.
Miksi?
Koska hän rakastui tyttöön.
Miksi emme sitten ole ihmisiä?
Koska tyttö ei rakasta häntä. Ja nyt se on myöhäistä.
Hän voi vielä palata.
Ei.
Vapautin hänet.
Anteeksi, etten voinut vapauttaa teitä kaikkia.
Menkää.
Aikamme alkaa loppua.
Tule, rakas.
Mä luulin että kaiken sain.
Ja mistään paitsi jäänyt en.
Mä luulin etten ketään tarvitsi lain.
Mä erehdyin, nään sen.
Ei koskaan häivy kipu tää.
Kun silmät suljen, hänet nään.
Hän salaa hiipi sydämeeni haikeaan.
Ja sinne aina jää.
Nyt hän vaikka luotain lähtee.
Unohda en milloinkaan.
Yhä saman tunnen rauhan, tuskan.
Vuokseen ainiaan.
Ikuisesti häntä ootan.
Aivan niin kuin totta ois.
Että hän palaa takaisin.
Ja lähde ei hän enää pois.
Mua rakkaus pitää pilkkanaan.
En kuriin kohtaloa saa.
Ja siitä mitä pois Mä päästin karkaamaan.
Nyt kaikki muistuttaa.
Ja hän vaikka luotain lähtee.
Muistonsa vain kirkastuu.
Ajan mittaan kasvaa, voimistuu.
Ja peittää kaiken muun.
Ikuisesti häntä ootan.
Rinnassani toivo tuo.
Että hän palaa takaisin.
Ja ehkä kanssaan sittenkin.
Saan kaiken mistä paitsi jäin.
Ja hän viimein jää mun luo.
Mies on heikossa kunnossa.
Pyydän.
Hän tarvitsee lääkäriä, -
- ei mielisairaalaa.
Oletko käynyt hullujenhuoneella?
Et kestäisi viikkoakaan.
Anna tyttäresi, niin pääset vapaaksi.
En koskaan.
Viekää hänet pois.
Seis!
Isä.
Belle. Luulin, että menetin sinut.
Päästäkää hänet. Hän on loukkaantunut!
Emme voi tehdä sitä. Mutta pidämme hänestä hyvää huolta.
Ei isäni ole hullu.
Gaston, kerro hänelle.
Tiedät, että olen uskollinen perheellesi, -
- mutta isäsi esitti uskomattomia väitteitä.
Se on totta.
Hän houraili hirviöstä jossain linnassa.
Minä tulen linnasta, ja siellä on hirviö.
Sanot mitä vain pelastaaksesi isäsi. Ei se todista mitään.
Haluatko todisteita?
Näytä se Hirviö!
Tässä on todisteesi.
Tämä on noituutta!
Katsokaa tätä hirviötä.
Katsokaa sen hampaita.
Ja kynsiä!
Ei. Älkää pelätkö.
Hän on lempeä ja kiltti.
Belle on hirviön pauloissa.
Voisi melkein luulla, että hän välittää hirviöstä.
Ei hän ole hirviö.
Sinä olet.
Hän ei satuttaisi ketään.
Olen kuullut mustasta magiasta, -
- mutta nyt näen sen ensi kertaa omin silmin.
Tämä on uhka - -
- meidän kaikkien olemassaololle.
Hän ei saa juosta - -
- varoittamaan sitä petoa.
Vangitkaa hänetkin.
- Ei. - Tule tänne!
Suu kiinni!
Et selviä tästä, Gaston!
Voi Belle.
Gaston, kaikella kunnioituksella...
Haluatko olla seuraava?
Tuo hevoseni.
Vahtikaa heitä.
He eivät saa paeta.
Se otus kiroaa meidät kaikki, ellemme estä sitä.
Surmataan se hirviö!
Nirri pois!
Hänet tappaa täytyy nyt.
Hän on kohta kimpussa.
Sieppaa pienet lapset luotamme Ne ryöstää mukaansa.
Hän voi koko kylän tuhota Jos vapaa olla saa.
Jo on aika tehdä päätös.
Siispä nyt mua seuratkaa.
Seikkailuun lähdetään Pitkät varjot kietoo kauhuihinsa.
Suot ja metsät läpi rämmitään.
Rukoile että et ole ensimmäinen silloin.
Kun me peto julma vihdoin löydetään.
Pedolla hampaat on niin kuin veitset.
Kynnet nuo tappaa voi sinutkin.
Ärjyy näin, karjuu noin.
Kotiin en tulla voi kunnes hän.
Kuollut on.
Eteenpäin!
Taistohon, matkahan.
Rohkeasti vain nyt eteenpäin.
Ja meidän Gaston näyttää sinne tien.
Riittää kun sanon vain Että vaara meitä uhkaa.
Niin mua väki seuraa Minne vain sen vien.
Vaikka linnassa hirviö oottaa.
Peto irti jo on täälläkin.
Eteenpäin, miehet näin Miekat nää, jouset nää.
Näillä peto voitetaan.
Näytä se linna.
Herra oppi sentään viimein rakastamaan.
Eipä se paljon auta, jos ei tyttö rakasta häntä.
Niin. Mutta tämä sai minut ensi kertaa uskomaan, että hän voisi.
Kuulitko tuon, äiti?
Onko se Belle? Palaako hän?
Voisiko se olla totta?
Minähän sanoin!
Sacré bleu!
Hyökkääjiä!
Roistoja!
Siinä nyt näette.
Se siitä tosirakkaudesta.
Puolustusasemiin.
Periksi ei anneta!
Pois tieltä!
Voitamme kyllä ne Rohkeasti me nyt.
Taistoon tuimaan Marssimme näin liput liehuen.
Laulellen taistohon Mennään vaikka kuolohon.
Kas Ranskanmaassa voimaa on.
Nyt hyökätään!
Tarvitsemme apua.
Minun pitää varoittaa Hirviötä.
Varoittaako?
Miten sinä pääsit pakoon?
Hän päästi minut.
Hän lähetti minut luoksesi.
En käsitä.
Mistä sait...
Hän vei minut sinne.
Tiedän, mitä äidille tapahtui.
Tiedät siis, miksi lähdin. Minun piti suojella sinua.
Olen aina yrittänyt suojella pikku tyttöäni.
Ehkä liikaakin.
Ymmärrän.
Autatko nyt minua?
Se on vaarallista.
Niin.
Tiedän sen.
Ehkä saisin lukon auki.
Loppujen lopuksi - -
- sen sisällä on vain rattaita ja jousia.
Mutta tarvitsen jotain - -
- pitkää ja terävää.
Juuri tätä.
Täydellistä.
Suokaa anteeksi, herra.
En haluaisi häiritä.
Hän ei tule takaisin.
Ei.
He murtavat portin.
Ei sen ole nyt väliä.
Antaa heidän vain tulla.
Hyökätään! Hyökätään!
Tämä ei toimi.
Tiedän, mitä tehdä.
Hyökätään! Hyökätään! Hyökätään!
Eikö sinua yhtään huoleta se, -
- että linna saattaa olla noiduttu?
Rohkeutta, Töppö.
Missä me olemme?
Tämä vaikuttaa tutulta.
Ihan kuin olisin ollut täällä joskus.
Tervehdys.
Sinä lienet se - -
- puhuva teekuppi.
Ja sinä varmaankin - -
- sen isoäiti.
Isoäitikö?
Kimppuun!
Oi, päivää.
Gaston!
Gaston.
Auta.
Valitan, vanha kamu.
Urotyöt kutsuvat.
Hei.
Tämä taitaa olla sinun.
Itsepäinen tyttö.
Onko sinulla lapsia?
Kukaan ei suojele sinua nyt!
Yksi, kaksi, kolme, neljä - -
- viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan...
Oikein hyvä, Kipposeni!
Loistavaa!
Vahvistus saapui.
Näyttäkää niille nyt. Menkää.
Ne ovat kirjoja, te surkeat muskettisoturit.
Minä poistun.
Olen vain kello.
Tulkaa tänne, -
- pikku pojat.
Pyöräytetään sinua pikkuisen. Puetaan sinut.
Voi, miten sieviä poikia.
Kaunista!
Mene, ole vapaa!
Ole vapaa. Ole vapaa!
Miten tahdotte teenne?
Kuumana?
Vai kiehuvana?
Herra Pannu!
Äiti!
Kiitos!
Siitä sait!
Oikein hyvä!
Olin Gastonin puolella, -
- mutta meillä on ollut vähän vaikeaa.
Olet liian hyvä hänelle.
Niin.
Joko jatketaan?
Musiikkia korvilleni!
Siirtykää vähän.
Vaientakaa cembalo.
Mitä?
Maestro!
Rakas! Viimeinkin!
Minä tulen, armaani.
Nyt se tapahtuu.
Lihava nainen laulaa.
Varokaa varpaitanne!
No niin, menkää!
Turvallista kotimatkaa.
Ja pysykääkin poissa!
Hei, hirviö.
Olen Gaston.
Belle lähetti minut.
Rakastatko häntä?
Luulitko todella, että hän haluaisi sinut?
Belle!
Missä hän on?
Kun palaamme kylään, -
- sinä menet kanssani naimisiin.
Ja sen hirviön pää -
- ripustetaan seinällemme. - Ei ikinä!
Olen kannoillasi, hirviö!
Ei!
Belle?
Belle!
Sinä palasit!
Yritin estää heitä.
Pysy siellä.
Tulen sinne.
Gaston!
Ei!
Älä päästä irti.
Ole kiltti.
Teen, mitä vain.
Älä satuta minua, hirviö.
En minä ole - -
- hirviö.
Häivy!
Lähde täältä!
Älä!
Se on liian kaukana!
Ole kiltti.
Tule.
Sinä tulit takaisin.
Niin tietenkin.
Enkä enää lähde luotasi.
Ikävä kyllä on minun vuoroni lähteä.
Olemme nyt yhdessä.
Kaikki kääntyy parhain päin.
Sain edes nähdä sinut.
Viimeisen kerran.
Ei.
Ei, ole kiltti.
Älä mene.
Me teimme sen, Plumette!
Voitto on meidän.
Plumette?
Voi armaani, Plumette.
Voi ei.
Olitte niin urhea, maestro.
Hyvästi, rakkaani.
Älä jätä minua!
Kippo!
Onko kukaan nähnyt Kippoa? Hän karkasi.
Missä pikku poikani on?
- Äiti! - Voi ei!
Äiti!
Lumière.
En voi -
- puhua.
Älä sure, Könni.
En voi...
Lumière.
Ystäväni.
Oli kunnia palvella - -
- sinun kanssasi.
Kunnia oli minun.
Älä mene.
Älä jätä minua.
Rakastan sinua.
Maestro!
Madame!
Lumière!
Könni, me ehdimme ajoissa!
Plumette!
Kippo! Voi sinua!
Olet taas pieni poika.
Mitä minä sanoin, kultaseni?
Tuoksut ihanalta!
Froufrou, finalmente!
Rakas?
Herra Pannu!
Beatrice!
Minä muistan!
Muistan!
Henry?
Henry!
Oi, voi sentään.
Olin kovin yksinäinen.
Muutu taas kelloksi.
Lumière, katso.
Oi, prinssini!
Hei, vanha ystävä.
Onpa mukava nähdä.
Pelastitte meidät, mademoiselle.
Belle! Minä tässä!
Olen Kippo!
Vanha taru on.
Vastustamaton.
Kaikki hurmaten Loistaa säteillen.
Lailla auringon.
Tullut aika on.
Kevään lämpimän.
Tästä asti näin.
Ovat vierekkäin.
Tyttö tää ja hän.
Mitä? Mitä nyt?
Mitä jos kasvattaisit parran?
Tähdet tuikkivat.
Voittaa hämärän.
Tahtovat he näin.
Olla sylikkäin.
Tyttö sekä hän.
Tahtovat he näin.
Olla sylikkäin.
Tyttö sekä hän.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Voiko hetki kestää ikuisuuden?
Kuinka tarina eloon vain nyt jää?
Rakkauteen nyt tarttukaamme.
Vaikka vaikeaa se lie.
Tallentuu joskus onnen hetki.
Aika ja paikka seisahtuu.
Kun rakkaus sydämissä elää.
Se ei lakkaa milloinkaan.
Minuutit tunneiks muuttuu.
Päivät vuosiks vaihtuu vaan.
Kaikki muu kun jo lienee unohdettu.
Vain laulu soimaan jää.
Kaikki nuo hetket täydelliset.
Muistot ne myöskin katkerat.
On koettava myöskin ajat ikävämmät.
Ne elämän kaaren täydentää.
Kun varjot elon taivaan peittää.
Eikä toivon pilkahdusta näy.
Niin kuuluu laulu meille kertoen.
Rakkaus eloon jää.
Voiko hetki kestää ikuisuuden?
Kuinka onni pysyväksi jää?
Vaikka huolet varjostaakin.
On rakkaus kaunis, puhdas niin.
Tuo rakkaus sydämiimme lohdun.
Se joen sielun huuhtelee.
Se suojelee ja lujittaa.
Ja kaiken yhdistää.
Minuutit tunneiks muuttuu.
Päivät vuosiks vaihtuu vaan.
Kaikki muu kun jo lienee unohdettu.
Vain laulu soimaan jää.
Voiko hetki kestää ikuisuuden?
Kun laulu soimaan jää.
KAUNOTAR JA HIRVIÖ
Vanha taru on.
Täynnä elämää.
Taaskin ystävät.
Tunteen löytävät Sulaa kylmä jää.
Hänkin yrittää.
Löytää ystävän.
Tahtovat he näin.
Olla lähekkäin.
Tyttö sekä hän.
Tunne tämä on.
Uusi heille niin.
Kun sen saavuttaa.
Onni kohoaa.
Nousee taivaisiin.
Tunne tämä on.
Uusi heille niin.
Kun sen saavuttaa.
Onni kohoaa.
Nousee taivaisiin.
Vanha taru on.
Vastustamaton.
Kaikki hurmaten.
Loistaa säteillen.
Lailla auringon.
Tähdet tuikkivat.
Voittaa hämärän.
Tahtovat he näin.
Olla sylikkäin.
Tyttö sekä hän.
Tahtovat he näin.
Olla sylikkäin.
Tyttö sekä hän.
Mä luulin että kaiken sain.
Ja mistään paitsi jäänyt en.
Mä luulin etten ketään tarvitsi lain.
Mä erehdyin, nään sen.
Ei koskaan häivy kipu tää.
Kun silmät suljen, hänet nään.
Hän salaa hiipi sydämeeni haikeaan.
Ja sinne aina jää.
Nyt hän vaikka luotain lähtee.
Unohda en milloinkaan.
Yhä saman tunnen rauhan, tuskan.
Vuokseen ainiaan.
Ikuisesti häntä ootan.
Aivan niin kuin totta ois.
Että hän palaa takaisin.
Ja lähde ei hän enää pois.
Mua rakkaus pitää pilkkanaan.
En kuriin kohtaloa saa.
Ja siitä mitä pois Mä päästin karkaamaan.
Nyt kaikki muistuttaa.
Ja hän vaikka luotain lähtee.
Muistonsa vain kirkastuu.
Ajan mittaan kasvaa, voimistuu.
Ja peittää kaiken muun.
Ikuisesti häntä ootan.
Rinnassani toivo tuo.
Että hän palaa takaisin.
Ja ehkä kanssaan sittenkin.
Saan kaiken mistä paitsi jäin.
Ja hän viimein jää mun luo.
Tekstitys: Tarja Forss