VUONNA 1845 ENGLANNISTA LÄHTI KAKSI LAIVAA -
ETSIMÄÄN MERIVÄYLÄÄ ARKTISEN ALUEEN LÄPI.
LAIVAT OLIVAT AIKANSA KEHITTYNEIMPIÄ.
VALAANPYYTÄJÄT NÄKIVÄT LAIVAT VIIMEKSI BAFFININLAHDELLA -
ODOTTAMASSA SUOTUISIA OLOSUHTEITA ARKTISEEN SOKKELOON LÄHTEMISEKSI.
SITTEN KUMPIKIN LAIVA KATOSI.
He näkivät käveleviä, nälkiintyneitä miehiä.
Tapasiko hän heidät?
"Näimme siellä kapteenin, jota sanotaan Aglookaksi."
Kysy häneltä -
oliku joku näistä se mies, jota hän kutsuu Aglookaksi.
"Hän puhui meidän kieltämme. Hän teki kuolemaa."
"Hän osoitti etelään ja sanoi heidän olevan menossa kotiin."
"Mutta he olivat uupuneita."
"Ja Tuunbaq seurasi heitä." - Tuunbaq?
"Se oli heidän perässään, aina vain lähempänä."
Jahtasiko joku heitä? Eskimoko?
"Shamaanien lähettämä."
"Olio, joka syö kahdella ja neljällä jalalla."
"Olio, joka on luotu lihaksista ja loitsuista."
En ymmärrä. Kuvaileeko hän miestä?
Valitan, Sir James. En tiedä mitä hittoa hän kuvailee.
Mitä Francis sanoi?
Aglooka?
"Hän tarttui minua käsistä."
"Hän pyysi sanomaan heitä etsiville, ettei tänne kannata jäädä."
"Laivoja ei enää ole. Läpikulkuväylää ei ole."
"Kerro, että olemme mennyttä."
"Kuolleita -
ja kadonneita."
SYYSKUU 1846
NELJÄ VUOTTA AIEMMIN
Billy, ota hänet mukaasi -
äläkä päästä häntä alas, ennen kuin hän osaa tehdä jalussolmun sokkona.
Mennään. - Kapteeni.
Herra kapteeni.
Kompassilukemat alkavat olla melko outoja, herra kapteeni.
Magneettinen pohjoisnapa vaeltaa useita maileja päivässä.
Olemme nyt sen kehän sisäpuolella.
Se on iso uutinen miehistölle.
Terror lähettää merkkejä, Sir John.
Kapteeni Crozier pyytää jääraporttia. Lähetänkö herra Reidin?
Älä. Kerro Francisille, että James ja minä tulemme illalliselle.
Herra Terry!
Avatkaa lippulaatikko!
Terrorilla on kuulemma vielä häränkieltä jäljellä.
Ilmoita herra Digglelle -
että Sir John ja komentaja Fitzjames tulevat illalla syömään.
Hän voi valita varastostani mitä haluaa. Siitä hän pitää.
Näitkö ne? - Näin.
Kaikista tehtävistämme tämä saattaa olla haastavin.
Vain kolme ruokalajia, se on äkkiä ohi.
Ei ole, kun Fitzjames on paikalla. Hän kertoo taas tarinansa siitä -
miten hän piti kuria sillä Namibian rannikon linnunpaskasaarella.
Tai siitä, kun kiinalaiset ampuivat häntä.
Tekee mieli tunkea ruoka korviini.
Vielä kerran. - Päästäkää.
Vetäkää köyttä.
Hyvä.
Tervetuloa laivaan, Sir John.
Kapteeni Fitzjames.
Jos olemme navan lähellä, näemme pian Kuningas Vilhelmin maan.
Paraskin asiantuntija. - Herra Farr näytti kartalta.
Kun ohitamme sen -
tulemme Amerikan rannikolle, joka on jo kartoitettu.
Hei, poika.
Tuo vinkui koko yön. Se on kai sairas tai sai vainun.
Se haistaa karhun mailin päästä.
Mikähän tuon koiran arvo on?
Se on yleensä kannella yöt, joten kai se on vahtivuorossa.
Enpä tiedä. Sittenhän se olisi matruusi tai merisotilas.
Se saa olla puolikannella, joten se on vähintään pursimies.
Ja joinakin iltoina se on päällystön tiloissa.
Pursimies ei saa nukkua laivan perässä.
Olisiko se sitten päällystöä?
Mutta mikä? Perämies? Luutnantti?
Vieläkö me jahkaamme siitä koirasta?
On sillä vaikutuksensa.
Koira on miesten yläpuolella.
Se on laivakoira. Asia on vain hyväksyttävä.
En ole vielä valinnut illan juomia.
Haluatteko jotakin erityistä, sir?
Avoimempia vesiä Tyynellemerelle, jotta voimme palata kotiin.
Olemme jo lähellä, sir.
Ole varovainen, kun sanot "lähellä".
Tutkimme uusia alueita.
"Lähellä" ei tarkoita mitään.
Se on tyhjääkin pahempi.
Se on pahempaa kuin mikään muu maailmassa.
Sotilaat olivat jo maissa -
ja heitä tulitettiin, joten otin Congreve-raketit esiin.
Ironista, sillä kiinalaisethan keksivät ensimmäiset raketit.
Pudotimme tarkka-ampujat muurilta ja lähdimme etenemään.
Tikkaita kiivetessäni ajattelin Rubikonia ylittävää Caesaria.
Pääsimme ylös ja näin edessäni Zhenjiangin -
joka väreili aamun lämmössä.
Alapuolellamme olevat sotilaat tulittivat meitä lunttupyssyillä.
Sellaisen mukana täytyy kantaa aina sytytettyä kynttilää.
Mutta ilma oli niin kuivaa, että kun ammuimme jonkun heistä -
ja hän kaatui kynttiläkasaan -
ne syttyivät kuin taula.
Pian kaupunki oli täynnä -
näitä yksittäisiä savupatsaita -
ja koko paikka haisi ankkapaistilta.
Sitten ryntäsimme kaduille avustamaan 49:ttä rykmenttiä -
jonka kimppuun oli käyty.
Kohtasimme barrikadin suojissa lymyilevän kiinalaislauman.
Olin juuri tähtäämässä raketilla, kun minuun osui.
Kirsikan kokoinen musketinkuula.
Se lävisti käsivarteni ja jatkoi matkaansa -
tehden kolmannen haavan rintaani.
Sellainenhan tappoi Lordi Nelsonin.
Jos käsivarteni ei olisi hidastanut kuulaa -
minun olisi varmasti käynyt samoin.
Minut vietiin takaisin Cornwallisiin-
jossa tohtori Stanley kaivoi kuulan ulos.
Se taistelu käänsi sodan. Sopimus tehtiin viisi viikkoa myöhemmin.
Olin silloin jo jalkeilla ja hymyilin viralliseen muotokuvaan.
Kerro Linnunpaskasaaresta, James.
Se on loistava tarina.
Herra Reid ja minä keskustelimme tänään jäästä.
Olemme alkaneet ohittaa laattoja -
jotka eivät hänestä ole kesällä irronneita.
Vanhaa jäätä? - Hän ei ole huolissaan.
Pohjoisesta tulee toinen virta, joka tuo mukanaan isompia lohkareita.
Mutta ilmeisesti kesäinen salmemme on päättymässä.
Sitä ei ole vielä nimetty, ja ajattelin -
että voisimme kunnioittaa Sir James Rossia.
Kannatetaan.
Hyväksytkö ajatuksen, Francis?
Hän ilahtuu kovasti.
Se johtuu alueen magneettisesta energiasta.
Vuonna 1823 Sir John seilasi niin pitkälle -
että hänen hiuksensa kasvoivat viisi senttiä viikossa.
Siksikö lähdit mukaan, Strong? Että saat viisi senttiä lisää?
Oletko kunnossa?
Young?
David?
David? David!
Kääntäkää hänet ympäri! Hän ei saa henkeä!
Hakekaa lääkäri!
Nopeasti! - Kääntäkää hänet!
En haluaisi sanoa sitä ensimmäisenä, Sir John -
mutta se on kaikkien mielessä.
Beecheyssä kuolleissa kolmessa ei näkynyt merkkejä siitä.
Ja vaikka olisikin kyse siitä, ehdimme Tyynellemerelle -
ennen kuin se ehtii niittää kalmansatonsa.
Itsevarmuutesi on lohdullista.
Eikö edistymisemme anna sinulle itsevarmuutta?
En voi käsittää. Löysimme väylän vuodessa.
Ei tässä mitään lohikäärmeveneitä soudeta.
Tässä paikassa tuuri voittaa yhä teknologian, James.
Sir.
Annoimme pojalle Doverin pulveria ja kouristelu lakkasi.
Hän lepää nyt, minkä voi, mutta ulosteessa oli mustaa verta.
Hänellä on sisäinen verenvuoto.
- Mukava mielikuva... - Onko se keripukkia?
En näe siitä jälkiä, mutta on se yksi vaihtoehto.
Veikkaisin kuitenkin, että potilaalla on hivutustauti.
Se ei aina iske keuhkoihin. - Tohtori Stanley tutkikoon hänet.
Ehkä hän huomaa jotakin uutta.
- Lähetän veneen. - Ei tarvitse.
- Otamme potilaan mukaan. - Siinä tilassako?
Käärikää hänet lämpimästi ja laittakaa vene valmiiksi.
Häntä ei ehkä tulisi siirtää, sir.
En osaa sanoa minkä verran pojalla on enää voimia.
Raitis ilma virkistää häntä.
Puolen tunnin päästä hän on taas vuoteessa.
Varovasti.
Hitaasti.
Francis, kerro kokillesi, että vasikanpää oli hyvää -
mutta kaprikset voi jättää pois ensi kerralla.
Hyvää yötä, Francis.
Yritä vähän piristyä.
Kaikki on hyvin.
Laskekaa.
Mikään ei ole pahempaa, kuin ilonsa kadottanut mies.
Hänestä on tullut sietämätön. Ja juoppokin hän on.
Meidän pitäisi olla parempia ystäviä hänelle, James.
En tajua, miksi hän edes on täällä.
Hän halveksuu mainetta, eikä välitä edes jälkiruoasta -
ja väheksyy päällystöä.
Hänen mulkoilunsa saa minut tuntemaan itseni huijariksi.
Et saa puhua hänestä noin ilkeästi, James.
Hän on kakkosmieheni.
Ja sinä olisit hänen kakkosmiehensä.
Antaisit hänelle vähän arvoa.
Joskus tuntuu, että rakastat miehiäsi enemmän kuin Jumala.
Toivon teidän kaikkien puolesta, että olet väärässä.
Valmiina!
Valmiina päästämään irti...
Mies yli laidan tyyrpuurissa!
Kaikki miehet kannelle!
Etsikää veteen pudonnut!
Kuka hänet näki?
Tuolla! Tehkää tilaa.
Tartu köyteen!
Antakaa tilaa!
Collins, ei! - Haluan yrittää!
Tuo merimies ei haluaisi vaarantaa muita!
Hän on Billy Orren! - Hän on mennyttä!
En ymmärrä, miksi et sanonut mitään -
kun aloit tuntea tämän sairauden. Suu auki.
Olen kärsinyt päänsäryistä koko ikäni.
En pitänyt sitä sen kummempana.
Olemme juoneet sitruunan mehua joka ilta.
Miehistöä on käsketty ilmoittamaan huonovointisuudesta.
Luulisi kolmen toverin hautaaminen Beecheyssä antaneen motivaatiota.
Sitruunamehu ei paranna kaikkea.
En halunnut tuottaa pettymystä Sir Johnille.
No, hän voi kehua lojaaliuttasi, kun hautaa sinut.
Potkuri ei pyöri, eikä sitä saada vedettyä sisälle.
Herra Reid uskoo, että törmäsimme uppojäävuoreen.
Onko se siis jumissa? - On.
Herra Gregory uskoo, että potkurikuilu tukkeutui jäästä -
mutta sen näkee vasta aamulla.
Hän vakuutti, että jos tukos saadaan pois, matka voi jatkua.
Hyvä.
Eiköhän siinä ollut kaikki, Graham, koska laiva ei uppoakaan.
Herätä minut, jos tilanne muuttuu.
H.M.S. TERRORIN LOKIKIRJA
EREBUS VAURIOITUI, YKSI MIES HUKKUI.
Mohawkit teurastamassa algonkineja.
Vaivasiko tuo sinua?
Mikä tuosta, Francis? Villitkö, vai sekö, että heistä tuli katolisia?
Haluan kysyä sinulta jotakin myöhemmin.
Ei sinun tarvitse edes kysyä, Francis.
Kuuntele silti, mitä haluan sanoa.
Sir James Ross kaukaisimmassa etelässä.
Tuon perusteella olet laihtunut ainakin kuusi kiloa -
paluumme jälkeen.
Ja käynyt myös hammaslääkärissä.
Hyvä herrasväki, tänä iltana meitä kunnioittaa läsnäolollaan -
Sir James Ross itse!
Nouse ylös, vanhus.
Bravo, hyvät herrat. Bravo.
Sinunkin pitäisi nousta.
Älkää tehkö minulle niin kuin teitte Tom Hartnellin veljelle.
Se oli koko miehistön hyväksi.
Piti selvittää, kuoliko hän keripukkiin.
Haluan hautaan tällaisena kuin olen.
Älkää avatko minua.
Lupaatteko sen?
Jos Sir John käskee niin, meidän on toteltava.
Sinä voit olla varoitus tulevasta.
Koeta kestää, David.
Jos Sir John käskee...
Minä tottelen.
Tiedätkö...
Joskus -
kun ihmiset ovat kuolemaisillaan -
he puhuvat loistosta -
joka on kuin miljoona aamua yhdessä.
Heidän läheisensä ovat valossa ottamassa heitä vastaan.
Kasvoimme orpokodissa. En tiedä kuka isäni on.
Tai äitini.
No sitten...
Sitten sinua odottavat enkelit -
jotka laulavat ihanammin kuin olet koskaan kuullut.
Lennänkö minä Jumalan tykö?
Lennät.
Näet väylän ensimmäisenä taivaaseen noustessasi.
Yritä huutaa meille missä se on.
Halusin olla mukana, kun löydämme sen.
Älä pelkää, David. Olen nähnyt kuoleman hetken ennenkin.
Se tuo syvän rauhan.
Kivet ovat lasia.
Mutta sormus on kullattu.
Ei se arvokas ole, mutta toimittakaa se sisarelleni.
Se on tiukassa. En saa sitä irti sormestani.
Voin pyytää kokilta rasvaa. Tai on minullakin risiiniöljyä.
Kun olen varmasti kuollut -
keksikää jokin keino.
Älkääkä kertoko Sir Johnille, että minua pelotti.
Annan siitä sanani.
Ei ole mitään syytä pelätä.
Se on haukkunut noin tuulen laantumisesta lähtien.
Jokin on saanut sen innostumaan.
Ottakaa lakit päästä.
Ettekö kuule tuota?
Anna kaukoputki.
Älä pudota sitä. Se on luutnantti Irvingin.
No en, en.
Ei...
Ei.
Ei!
- David?
Ei!
- David.
Herättäkää herra Blanky.
Nyt heti.
Ei!
Paetkaa!
Hän käskee meidän paeta! - Rauhoitu, David.
Ei! - David...
Sisään.
Anteeksi häiriö.
David Young kuoli. - Senhän nyt saattoi arvatakin.
Peittäkää hänet ja menkää lepäämään, herra Goodsir.
Tehkää ruumiinavaus aamulla, kun miehet menevät ylös.
Onko se välttämätöntä?
Keripukki vaivaa Sir Johnin mieltä.
Hän pyytää sitä. - Jotakin...
...tapahtui aivan lopussa.
Hän näki jotakin, mitä minä en nähnyt.
Hän tuijotti jotakin huoneessa.
Pitääkö minun selittää mitä hallusinaatiot ovat?
Hänellä ei ollut kuumetta ja silmät olivat kirkkaat.
Hyvää yötä, herra Goodsir.
Katsokaa noilla lautoilla olevaa lunta.
Ne eivät ole kesällä irronneita. Ne tulevat pohjoisesta.
Se on ahtojäätä.
Väyliäkin löytyy, mutta...
Miten kylmää eilen oli?
Kylmempää. Kuusi astetta pakkasta.
Tiedetäänkö Erebusilla tästä?
En ole nähnyt lippuja, mutta siellä varmaan pohditaan potkuria.
Jos Sir John ei kutsu upseereita koolle, teen sen itse.
Ohitat kohta meidät kaikki, poika.
Menet paikkaan, jossa edes alkuasukkaat eivät ole käyneet.
Jos potkurissa on jäätä ja saat sen irti -
sinua on lykästänyt kahdesti samana aamuna.
Aivan.
Tarkkailkaa merkkejäni. Yksi nykäisy, antakaa metri lisää löysää.
Kaksi, letku on mutkalla. Kolme, vetäkää minut ylös.
Jos pukuun pääsee vettä, nostaminen on paljon vaikeampaa -
ja paljon kiireellisempää, joten olkaa kaikki valmiina.
Paikalla pitäisi olla lääkärikin. - He ovat kannen alla, herra Collins.
Olette syvyyksien pyhiinvaeltaja.
Ja Jumala on läsnä kaikissa valtakunnissa.
Rauhallisesti!
Vetäkää minut ylös!
Tasaisesti!
Ei tämä varsinaisesti kirroottinen ole.
Ja sappirakko...
En näe keripukin merkkejä.
En näe mitään. - Avatkaa suolet.
Potkuri on vääntynyt.
Yksi lavoista.
Sain vähän jäätä irti sen takaa.
Kyllä sen nyt pitäisi pyöriä. - Onko muuta raportoitavaa?
Ei ole, sir. - Erinomaista, herra Collins!
Graham, ilmoita konemiehille ja Terroriin.
Kapteeni Crozier luutnantteineen tulkoon tänne.
Meidän on neuvoteltava edessämme olevasta jäästä.
Kadehdin teitä, herra Collins.
Olen pitkään halunnut käydä pinnan alla.
Millaista siellä oli?
Se oli kuin unta, sir.
Erebusin tilanne on selvinnyt.
Se pääsee yhä etenemään höyryvoimalla -
mutta lippulaivamme tehot ovat laskeneet.
Kuinka paljon?
Se pääsee ehkä kolmen solmun vauhtiin täydellä teholla.
Eli tehot ovat puolittuneet.
Lisäksi tiedämme, että edessä on huomattavasti enemmän jäätä -
joka on myös paksumpaa.
Olemme kuitenkin Kuningas Vilhelmin maan lähellä.
Siitä on enää 200 mailia -
ja sitten olemmekin taas kartalla -
ja voimme täydentää palapelin puuttuvan palasen.
Hyvä, hyvä.
Tilanteemme on vakavampi kuin ehkä ymmärrättekään.
Dramaattinen avaus. - Jatka vain, Francis.
Edessä ei ole vain jäätä. Se on ahtojäätä.
Ehdotatte sen ylittämistä syyskuussa.
Väyliä pitkin kulkien siihen menisi viikkoja.
Meillä ei ehkä ole niin paljon aikaa. - Pari viikkoa korkeintaan.
Montako auringon haloa olet nähnyt, Graham?
Kolme.
Tämä vuosi on viime vuotta kylmempi.
Olen kulkenut arktisella alueella. - Jalan.
Olit nääntyä nälkään ja osa miehistäsi kuoli.
Sanon tämän kaikella kunnioituksella. - Luojan tähden, Francis.
Kapteeni saa puhua suoraan. Mitä sinä sitten ehdottaisit?
Talvehdimmeko täällä? - Emme.
Kuningas Vilhelmin maan muotoa ei tunneta tarkkaan.
Kuten Cornwallisinsaaresta opimme, kyse voi olla saaresta -
jonka ympäri voimme purjehtia.
Se olisi pitkä kiertotie. Emme ehkä pääsisi perille tänä vuonna.
Vain koska Erebus on rampa.
Jos kokoamme kaiken hiilen ehjempään laivaan -
voisimme päästä Kuningas Vilhelmin maan itärannalle -
ja ehkä sen ympärikin, ennen talvea.
Se on paras ja ehkä ainoa toivomme.
Aivan. Riski kannattaa ottaa.
Ehdotatko Erebusin hylkäämistä?
Jos vastaan tulee umpikuja, voimme ainakin talvehtia turvassa -
jossakin suojaisassa satamassa.
Keväällä palaamme takaisin.
Ehdimme varmasti väsyä toisiimme, mutta selviäisimme hengissä.
Mielenkiintoista spekulointia.
Mutta emme me tietystikään hylkää Erebusta, emmekä Terroria-
vaikka siihen tulisikin jotakin pikkuvikoja.
Olemme melkein perillä. - Kuuntele nyt, John.
On aivan sama onko avovesi 200 vai 2 000 mailin päässä.
Jos väylät jäätyvät kiinni ja jäämme jumiin -
emme tiedä minne virrat kuljettavat ahtojään ja meidät sen mukana.
Voimme ajautua Kuningas Vilhelmin maan matalikkoon -
ja pirstoutua palasiksi, jos edes säilymme ehjinä sinne asti.
Kuten eräs luottoystävä kerran sanoi:
"Tämä paikka haluaa viedä henkemme."
Kuka tämä ystävä on? Kirjoittaako hän melodraamoja?
Sir John, minä, herra Blanky ja herra Reid.
Vain me neljä olemme arktisen alueen veteraaneja.
Täällä ei ole mitään melodraamoja.
Vain eläviä -
ja kuolleita.
On hyvä nähdä värin kohoavan taas poskillesi, Francis -
mutta olemme vain kahden viikon päässä Graalin maljasta.
Minä uskon, että Jumala ja talvi -
näkevät meidät avovesillä ennen vuoden loppua.
Sandwichsaarilla tai kauempanakin.
Jos olet väärässä, sorrumme ylimielisyyteemme -
ja saatamme kuolla.
Ja sinähän tiedät, millaisia epätoivoiset miehet ovat.
Me kumpikin tiedämme.
Jatkan komentamista Erebusilta-
mutta koska se on vaurioitunut, laitan Terrorin kärkeen.
Se on huonompi jäänsärkijä, mutta nyt se on laivoista tehokkaampi.
Haudatkaa se Youngin poika. Sitten jatkamme länteen -
Kuningas Vilhelmin maan ympäri.
Haudatkaa? - Niin, armon osoitukseksi.
Yö oli pitkä.
Kauan sitten Westminsterissä
Eleli rotanpyytäjän tytär
Hänet olisi voitu vain heittää laidan yli.
Sir John on hengellinen mies.
Pikemmin epäkäytännöllinen. - Varo sanojasi.
Onko puhuminen muka joku maanpetos?
Olisi pitänyt lyödä enemmän nauloja kanteen.
Vedä köydet ylös ja täytä hauta, Hickey.
Hornbyn mukaan sinulla on työvuoroja rästissä. Ei sanonut miksi.
Varmaan valittamisen takia.
Jätämmekö me sen noin?
Haluatko kiivetä alas korjaamaan sen?
Nopsaan sitten, Hickey.
Hickey...
Ei se ole tärkeää.
Kersantti Tozer sanoi, ettei tuo ole tärkeää.
Olisi se tämän pojan isälle.
Auta minut ylös.
"Jeesus sanoi Tuomaalle:"
"Sen tähden, että minut näit, sinä uskot."
"Autuaat ne, jotka eivät näe -
ja kuitenkin uskovat."
David Young on nyt porteilla -
ja niin olemme mekin.
Meidän on aika astella niiden läpi kohti kunniaamme ja kohtaloamme!
Valitsin suunnan etelälounaaseen.
Näemme Pohjois-Amerikan mantereen kahden viikon sisällä.
Meidän on ponnisteltava päästäksemme sinne -
kun meistä tulee aikamme suurimmat argonautit.
Tulemme ansaitsemaan rakkaidemme hurraa-huudot -
ja halaukset, kun palaamme.
Eteenpäin, miehet! - Hurraa!
Miehet prasseihin!
Laskekaa purjeet!
Tiukasti tyyrpuuriin. - Selvä, sir. Tiukasti tyyrpuuriin.
Tiukasti tyyrpuuriin. - Vauhtia, miehet.
Mennään voimalla.
Nyt suoraan.
Hakkumiehiä tarvitaan enemmän!
Miksi vain yksi mies hakkaa?
KUUSI PÄIVÄÄ MYÖHEMMIN
Kaikki kauemmas!
Menkää kauemmas!
Herra auttaa meidät läpi.
Kaikesta mitä huominen tuo.
Nostakaa jääankkurit. Olemme kiinni ahtojäässä.
Mitatkaa sijantimme, herra Reid.
Haluan tietää tarkalleen missä Kuningas Vilhelmin maa on.
Kun miehet ovat syöneet, he voivat nostaa suojapeitteen.
Herra Gregory voi alkaa laittaa moottoria talvikuntoon.
Teidän pitäisi olla iloisempia, hyvät herrat.
Tästä tulee vaikeaa, mutta tiesimme sen lähtiessämme.
Halusimme seikkailla kuningattaren nimeen.
Elämämme seikkailun.
Se teidän pitää kertoa miehillekin.