VÅREN, 1847
ÅTTA MÅNADER SENARE
Hon klarar sig bra, med tanke på åtta månaders kyla.
Hon är fylld med kol, och eldarna ger henne kyssar med oljekannan.
Jag bygger henne på en dag, när vi får goda nyheter från förtrupperna.
Min slant är på Le Vesconte. Isen borde öppnas sig först västerut.
Du förlorar. Graham korsar land och tillryggalägger dubbla distansen.
- Jag håller med kommendören. - Det är taget.
Jag hade en tant i Brighton.
Jag brukade åka till henne från London Bridge Station.
Jag har säkert dragits fram av just den maskinen, och se på den nu.
Från fotnot till förstastycket.
Jag kanske använder det i min dagbok.
Det vore en ära, sir.
Vilka är oddsen att Francis hedrar oss med sin närvaro?
Jag håller tummarna. Han kan bli styrkt av att se att vi är på gång.
- Här kommer biblioteket. - I rättan tid.
Jonathan Swift, eller skickar du mig tillbaka till Herodotos?
Tyvärr finns inget mer av Herodotos. Det här är en komedi.
Du kan behöva ett gott skratt under dina åtta mil.
Skrubba isen, med Försynen som er stadiga guide,
och återvänd tryggt med nyheten att vår långa vintervistelse
snart ligger bakom oss...
...så vi återigen kan hissa segel och forcera denna passage.
Graham.
Tack för att du tar cylindrarna.
Det är en ära att sätta våra första fotavtryck på King Williams Land.
- Kom tillbaka med något att berätta. - Med glädje, sir.
Jag önskar bara att jag kunde göra er sällskap.
- Francis. - Sir?
Vill du säga något?
Lycklig resa.
Just det. Lycka till, mannar.
Kompani, tre hurra!
- Hipp hipp! - Hurra!
Dr MacDonald lånade mig journaler från sin tid på Cumberland Sound.
Det var de som tog med sig eskimån.
Hem till Aberdeen. Tänka sig!
Jag minns inte hans namn, men han tillhörde inuitstammen.
Kapten Gore, minns ni inuitmannens namn?
Nej, mr Goodsir.
Det var långt, och väldigt eskimåigt.
Låt mig dra min andel.
I tre dagar har ni bett mig titta på. Låt mig nu ge någon avlösning.
Hartnell, låt honom avlösa dig.
Just det.
Inget är mer naturligt än att dra lass.
Ha koll på Morfin framför dig, och mig i ögonvrån.
Håll rytmen. Ni kommer att lära er, det vet jag.
Dra!
Förlåt.
- Sir John, jag kunde komma till er. - Det är inget besvär.
Promenaden gjorde mig gott. Ska vi sätta oss?
Jag vill reparera vårt band, Francis.
Jag vill att vi är vänner igen.
Ni har aldrig förlorat min vänskap.
Må så vara, men jag har verkligen förlorat ditt sällskap.
Det är inte bara jag som märker
att du har lyckats undvika Erebus under det mesta av vintern.
Jag är kommendör.
Jag är kinkig när det gäller mitt skepp.
Lämnar jag det hör jag katastrofen knacka på dörren
innan jag är tio steg bort.
Skulle det hjälpa om jag erkände mitt misstag?
Ni missförstår, sir John.
Jag förklarar varför jag grubblar. Jag sätter mig inte till doms.
Men sommaren kommer, Francis.
Du kan sluta grubbla nu.
Sommaren kommer bara till namnet.
Temperaturen når knappt nollpunkten.
Vädersolarna kvarstår.
- Det är tecknen. - Tecknen på en kall maj månad.
Tecken på att naturen ger blanka fan i våra planer.
Är naturens skapare inte med i din kalkyl?
Vilken besvikelse jag är för dig.
Vi är bara två män på två väldigt olika skepp.
Och ändå är jag här...
...för att sluta fred på ditt. Kan du inte göra det på mitt?
Jag kommer alltid till er.
Jag tjänstgör under ert befäl.
Nåja.
Jo, ditt avträde, Francis. Det drar kallt.
Kusten. Det måste vara det.
Se vad den gör med isen.
En ostoppbar kraft möter en orubblig massa.
Det är vackert.
Vi fortsätter till fots.
Ni borde belönas för er navigering, mr Des Voeux.
Jag ser stenröset. Det är inte ens en kilometer.
Eskimåerna verkar ha låtit bli den.
17 år. Det kanske skrämmer dem.
Det är svårt att tänka sig att någon ens har varit här.
Känns det olustigt, doktorn?
Ni kallar mig doktor, men jag är bara skeppsläkare.
- Anatom egentligen. - Det är en doktor för mig.
- Tack. - Ja.
- Sir. - Tack.
...BESTÅENDE AV TVÅ OFFICERER OCH SEX MAN... GRAHAM GORE
Då så.
Be för att det är engelska tehandlare från Canton som hittar det.
Ser ni något, Goodsir?
Nej, sir.
Sergeant Bryant, följ med mig till det andra röset.
Vi går isvägen och spanar efter öppet vatten. Mr Des Voeux.
Ni andra slår läger vid släden. Vila om vi inte kommer tillbaka.
Kom nu.
Kapten Gore!
Är det någon här?
Svara mig.
Kapten Irving.
Mr Gibson?
- Vad gör ni här nere? - Jag skulle hämta kol imorse.
Jag hörde en skeppskatt gnälla.
Har ni någon med er?
Mr Hickey följde med mig för att leta den.
- Han har letat över hela... - Kommendören...
Hans avträde drar kallt.
- Be mr Hickey åtgärda det. - Jag är här, kapten. Sir?
- Han kommer att berätta. - Nej, det tror jag inte.
Cornelius, vi blir pryglade.
Informerar kapten Irving befälen...
...måste han berätta för dem vad han såg...
...vilket innebär att han måste öppna sin fantasi...
...för det han inte såg.
Jag har sett honom på sir Johns söndagsmässa. Jag har sett honom be.
Han är rädd för kaos.
- Han bjuder inte in till mer. - Det kan du inte veta.
Nej.
Det finns värre saker än prygling.
Jag ser fram emot att tända kaminen.
Vänta. Titta.
Vad kan ha orsakat det?
- Det måste vara björn. - En björn?
Spåren kan ge svaret.
Det kan finnas fler än en.
Ska vi gå, allihopa?
Jag förstår inte varför han motsätter sig oss, James.
Han är en besviken man.
Ni ska inte behöva bära hans klagan.
Det är kanske jag som är oförmögen att ingjuta hopp i honom.
Jag vill det. Men när vi umgås vet jag inte varför jag misslyckas.
- Ni har gjort allt för honom. - Har jag?
Sir, han var ingens förstaval för den här expeditionen.
Inte jag heller.
Hur man får sin plats i en expedition är underordnat hur man förvaltar den.
Och...
...att man visar vad man går för.
Jag låter inte Francis melankoli påverka er.
Jag vägrar, hör ni det?
Ja?
- Ursäkta mig. - Vad är det, mr Bridgens?
Den första förtruppen är tillbaka.
Vad nytt, kapten? Nej, sitt kvar.
Vi kom så långt som 18 kilometer österut.
Inga tecken på vikande is.
- Och hur klarade sig mannarna? - Några är hos dr Stanley.
Vi hade även problem med provianten.
- Problem? - En del var ruttet. Oätbart.
Be mr Wall göra tidig kvällsmat till kaptenen och mannarna.
Samla krafterna innan ni går till ert skepp.
- Jag beklagar besvikelsen, sir. - Gör inte det.
Vi anade nog att öst inte var vår ljusaste ledstjärna.
Ni och era mannar har ändå gjort en storartad insats.
Bra gjort.
Västra truppen är nog snart hemma.
Tack och lov. Himlen ser bister ut.
Lustigt att tänka på den här platsen som "hemma", inte sant?
Nu kommer hon.
Jag trodde att mohawkerna hade tagit dig.
Nej, mycket värre.
Han friade. Igen.
Du avböjde, givetvis.
Inte tillräckligt bestämt, enligt min åsikt.
Måste jag överge mitt privatliv som tack för er omsorg?
Sophia, din trygghet i världen är vad vi inte vill att du överger.
Ärendet med Francis är inte slut förrän du är bestämd, kära du.
Han är utforskare, och du borde veta att utforskare består av hopp.
De andas hopp.
Jag kan inte be honom sluta andas, onkel.
Nej, men du måste slå tillbaka hans frågvishet nu.
Inte så roligt som att uppmuntra den,
men du är inget barn.
Han kan få andra kvinnor.
Jag tvivlar inte.
Men, bara...
...under en annan fana än vår.
Kan du inte sova?
Om det ändå var att bara blunda.
Jag tänkte på Tad.
Den första av Parrys båtdragande renar.
Tad.
Varför tänkte du på den kraken?
Vi tog med renarna tusen kilometer norr om Norge...
...bara för att slakta dem på isen.
Isen fick mig att vilja bli officer.
Hur den motade oss bakåt.
Det var svår is.
Renen kunde inte dra på den.
Det förstod vi direkt.
Men vi behöll dem ändå.
Vi fraktade renar...
...från isflak till isflak...
...med båt, och trodde att vi kunde ha användning för dem.
Vi rodde renar i våra slädbåtar.
Som riktiga damer...
...i strutsvagnar.
De var så förvirrade.
Är det vår tur... nu?
Förvirrade, på djupt vatten.
Vi har varit med om värre.
Och du var med om värre söderut med sir James.
Jag har hört fler versioner än din. Jag vet att de är pålitliga.
Det här är annorlunda.
Jo.
Du litade på Ross och på Parry.
Antingen är du klärvoajant,
eller så är jag knappt hälften så bra som jag tror på att dölja tankar.
Nej, jag bara känner dig.
Vad kommer isen att göra med oss?
Om vi inte hittar några rännor, utan måste tillbringa ännu en vinter här?
Om förra vinterns is inte tinar
kommer den att packas på och bli högre.
Som om ett helt land pressas in mot ett annat.
Skeppen pressas upp.
Ja, jag har sett skepp tryckas fem-tio meter upp.
Kan vi överleva det trycket?
Om vi pressas upp, ja. Då klarar vi det.
Vi kan också pressas neråt.
Knäcka masterna och krossa oss i midjehöjd.
Vi får be om det förstnämnda.
Jag sätter upp tredje tältet.
Vi kommer att uppskatta extrautrymmet i händelse av dåligt väder.
Jag tänkte precis på vad det här lägret behöver: Mer is.
Dags att gå in, pojkar.
Vi är alldeles framför det.
Reparerar ni båten?
In med er. Nu!
Båten, sir. Vi hittade den så.
- Förbaskat. - Björnen spårade oss.
Vi hörde den halvannan kilometer upp i isen.
Jag sköt för att skrämma den,
men den har nog aldrig förr känt doften av en engelsman.
Vad gör vi?
Skjut den i huvudet så har vi kvällsmat.
Och om det är fler?
Alla tar ett gevär.
Där borta.
Mr Goodsir! Kom fort!
Han blev träffad i bröstet, sir.
Det är en flicka.
Vem tittar hon efter?
Jag hämtar kaptenen.
Jag tätar dig sen.
Neptune, sir. Han gjorde ifrån sig innan jag kunde varsko mr Jopson.
Det kom ingen varning, tyvärr.
- Ändå plockar ni upp? - Jag ber om ursäkt, sir.
- Jag borde hålla mig till mitt. - Nej.
Jag sa det i all tacksamhet, mr Hickey.
Ingen orsak, kommendören.
- Är ni från Limerick? - Däromkring, sir.
Det låter inte så på ert tal.
Det är bara besättningslistan som avslöjar att ni är irländare.
Jag har bott lika länge i Liverpool och Manchester som där.
Jag minns nästan bara England.
Det måste ha underlättat.
Jo.
Jag lärde mig tidigt.
De som snabbast bedömer dig gör det enbart på det yttre.
Ni borde veta att Expeditionstjänsten inte är olik världen i det avseendet.
Den är nästan värre.
Ni har lyckats fantastiskt bra.
Kommendör för ett flott skepp. Det ger oss andra irländare hopp.
Vill ni ha ett glas, mr Hickey?
Jag vill inte svika kommendören.
- Vad är det för dag? - Det är onsdag, sir.
"För oss," då.
Det passar väl?
Den andra förtruppen kom igår kväll.
Inga spår västerut.
Förlåt om jag säger det, men...
...jag tvivlar på att vi får se några spår i år.
Jag borde kanske ha anammat er metod, mr Hickey,
och narrat världen.
Applåder.
Kom in.
Ja, John?
Jag...
Förlåt, sir. Den sista förtruppen har siktats.
Gör plats! Officer på däck. Akta er.
- Undan, mina herrar! - Akta er.
Officer på däck. Gör plats.
Akta er.
Var är Graham?
- Dr Stanley. - Jag vägrar röra den mannen.
Det behövs inte. Jag har vårdat honom i två dagar.
Mr Goodsir...
Kulan måste ut om hans lunga inte ska kollapsa.
Lungan vilar nog mot hans hjärta nu.
Vilken är sir Johns önskan här?
Vi kanske kan skona honom.
Har jag tillåtelse att försöka?
Han hade inget att göra med vad som hände kapten Gore, sir.
Sluta! Sluta! Ni förstår inte!
Vad gör ni?
Sluta! Förstår ni?
- Få ut honom härifrån! - Allt är bra. Vänner. Vänner.
Läkare. Läkare.
Vänner.
- Lämna min far ifred. - Han är hennes far.
Sir, kan ni säga att det gör ont,
men att jag ska vara snabb?
Han vill hjälpa din far.
Det kommer att göra ont.
Den ligger för djupt i vävnaden.
- Kan ni inte skära ut den? - Varje andetag förvärrar saken.
Vem vet hur mycket stryk han tog under färden hit?
Han kan inte hjälpa din far.
Det är för svårt.
Snälla, stanna!
Jag klarar det inte ensam.
Begär inte det av mig. Jag är inte redo.
Tuunbaq kommer inte att lyda mig.
- Vad säger hon? - Att han begär för mycket av henne.
Vad begär han?
Den kommer inte att hitta dig.
Nej!
Han måste få dö ute under himlen. Ute på isen!
Inte här!
Han måste få dö under himlen.
- Ute på isen. - Hämta en bår!
- Francis, vad händer? - Han måste få dö på isen, inte här.
Hjälp mig! Snälla!
Hjälp!
Lämna mig inte!
Kommendörkapten Fitzjames, eskortera kvinnan från Erebus.
Se till att sjukrummet blir återställt, dr Stanley.
Sir, om ni tillåter vill jag ta med kvinnan ombord på Terror.
Du stannar, Francis,
tills vi har hört alla i Grahams trupp om vad som hände.
Mr Goodsir, följ med är ni snäll.
Vi fann bara en uppsättning avtryck.
Stora.
En halvmeter i diameter.
Hur länge eftersökte ni kapten Gore innan ni övergav honom?
Närmare kilometern i varje riktning.
Hur vet ni då att han dödades?
Mängden blod, sir. På isen.
Ingen kan överleva den blodförlusten.
Och det säger ni med absolut bestämdhet?
Det gör jag, sir.
Om det beror på sorg eller trötthet vet jag inte, men några av oss,
särskilt Hartnell och Morfin,
blev övertygade om att björnen fortsatte följa oss.
- Hit. Tillbaka till skeppen. - Vad grundar ni det på?
Mr Goodsir.
Vi är upprivna av vad som hände.
Kapten Gore var en av de bästa...
Spår, doktorn. Hittade ni några spår?
Isen visade inga tecken på att tina, kommendörerna.
Isen som har packats ihop vid kusten på King Williams Land
var tjockare än kapten Gore trodde.
Är ni expert på is nu också, mr Goodsir?
Tack. Det var allt.
Det var en sak till, kommendörerna. Eskimåmannen.
Vad är det med honom?
Jag såg spår efter en...
...gammal kirurgisk procedur.
Vilken sorts procedur?
Han hade ingen tunga.
Den avlägsnades för en tid sen, med ett skarpt blad av något slag.
Dessa människor är inte vårt huvudbry.
Vi har en av våra egna att sörja.
Ni kan gå.
Sir.
- Vad vet ni? - Hon är i gott skick.
- Hon har ätit. - Med ganska god aptit.
Hennes folk kan ha hittat vilt i området.
- Har hon talat med er? - Nej.
Din far.
Jag beklagar.
På igloolikspråket kallades jag "Aglooka".
Vad heter du?
Var är ditt folk?
Vi vill hjälpa.
Om ni vill hjälpa...
...ta då bort era båtar.
Ni kan inte vara här.
Våra båtar sitter fast.
Måste vänta tills isen smälter.
Hon säger att om vi inte ger oss av nu...
...kommer vi att...
"Försvinna."