Det är en lokomotivmotor där inne. Tänk dig det ljudet.
- Kommer vi att få sova? - Oroa dig inte.
Hela skeppet måste nog sjunka för att vi ska vakna.
Nästa!
God morgon. Har ni era order till mig?
Har ni några tips till en nybörjare?
Det här tipset duger både för jungfruresan och för den tjugonde.
Jag vill gärna höra, sir.
När skeppet sätter segel, se till att vara ombord.
Vi ses om en månad för den första mönstringen, mr Hickey.
Nästa, kliv fram.
Lite av det männen har packat är...
...opraktiskt, minst sagt, Francis.
Det duger inte om vi ska klara oss till fastlandet före vintern.
Det är en lång vandring, James.
Det finns tid att tänka om.
Saker kommer att lämnas kvar.
Att be dessa män se de här delarna av sig själva
som ytterligare ett hot mot dem...
Nej.
Låt dem tillryggalägga några mil innan vi ber dem göra det.
Men den första sträckan är den hårdaste
och vi vet inte än om förtruppen tog sig till land.
Exakt.
Det första landlägret måste vara uppe nu. De kanske har middag...
Vi vet inte ens om de klarade sig till land, Manson.
Vi hade fått höra det om det hade skett en attack.
Någon hade kommit tillbaka. De är nästan 50 män.
- De kan bli attackerade nu. - Om den kommer så kommer den.
Se bara till att du inte sitter i käftarna på den.
Tack, mr Hickey.
Jag hoppas att jag står bredvid dig när den kommer.
Du har precis givit mig tillåtelse att knuffa dig.
Den har väntat på att vi ska göra precis det vi gör.
Det finns inget försvar där ute.
- Rädsla är ett val, Billy. - Okunskap är ett val.
Liksom det är att tro att löjtnant Fairholme är på väg med hjälp.
Eller att eskimåerna är våra vänner.
- Ta det försiktigt med den där. - Det är ingen fara.
- Har mr Bridgens sett er idag? - Ja.
Hjälper inte alrunan längre?
Jag är ledsen för det.
Mr Bridgens, jag ökar dosen så mycket jag vågar
eller provar en annan medicin, kokavin eller ett starkare tonikum.
De kan göra er förvirrad, men det kan det vara värt.
Är det här våra egna val, Cornelius, eller fattas besluten åt oss?
Vad frågar du, Billy?
De sa också att citronjuice skulle hjälpa mot skörbjugg.
När det blir illa drar tandköttet sig tillbaka. Ärr öppnas upp igen.
Nej, nej, nej, nej.
Säg vad du tänker på.
Du är bland vänner.
Är jag?
Vi skulle kunna ge oss av själva, eller hur?
En mindre grupp.
För 40 män kommer att vara för långsamma på isen.
Det kommer att gå långsamt i vilket fall.
- Men när vi når land... - Då är det bättre att vänta...
...tills den större gruppen bär iland alla förnödenheter till fast mark.
Ja, det vore bättre.
Det ger oss tid att tänka igenom det.
Jag tror att andra skulle vara intresserade av det här.
Det vore bra att hitta några till.
För att fastställa rangordningen i förväg.
Ni får tillräckligt med mat för att klara vintern.
Och tillräckligt med kol för att klara er lika länge.
Det räcker om ni alla stannar här.
Det kan fortfarande börja töa.
Om det gör det, segla söderut förbi King William, nära land.
Det är vad vi kommer att göra.
Om ni tar er tillbaka till kartorna vid Cape Herschel
så segla österut in i sundet här
som skär av King William från fastlandet.
Det är antingen en landtunga där, eller vilket jag tror, öppet.
Segla inte längre.
Back's Fish Rivers mynning ligger här.
Vi signalerar från fastlandssidan
om vi inte har korsat från King William än.
Men om ni inte har sett något tecken från oss den 1:a september
så har vi redan vänt inåt land...
...och att ni måste vända om och segla fort...
...ut och bort.
I alla versioner av det här
kommer ni att vara de som först fullföljer passagen.
Jag hoppas att det blir så. Det gör jag.
Det offer ni män gör...
...förtjänar en stor belöning.
Oroa er inte, sir.
Om vi ska gå under så föredrar vi att göra det här.
Under engelska filtar och med lukten av engelskt kol i näsan.
Inte där ute i intet.
Det är belöning nog.
Säg adjö till de andra, då.
Hitta vår släde och packa dina tillhörigheter.
Det som kommer nu måste en kapten göra ensam.
Har jag hört.
Männen står bakom er, sir.
De stöttar er helt.
ANTECKNINGAR 22 APRIL 1848. 69.93/98.71
KAPTEN CROZIER GER ORDER OM ATT ÖVERGE SKEPPET
LOGGBOK FÖR H.M.S. TERROR 1845. FRANCIS R.M. CROZIER ESQ. KAPTEN
Vän, mor, älskare.
Allt de säger att ett skepp är för en kapten.
Men de utelämnar det enda som räknas.
Biktfader.
Det här skeppet vet allt om mig, Thomas.
1937, när George Back fördärvade det och tog sig hem över Atlanten...
Då flöt hon knappt.
Ingen kunde förstå att hon höll sig upprätt.
Hon kan lika gärna segra.
Ge ordern, löjtnant Irving.
Framåt, män!
- Vad rapporterar ni, mr Hartnell? - Den snurrar bara, sir.
Men vi går definitivt i löjtnant Littles fotspår.
Vinden har tärt på dem och isryggarna har skiftat, men de är intakta.
Han har känsla för det, den här.
Då så, jag fortsätter att lita på era ögon.
Hjälp oss att hitta rätt väg, mr Hartnell.
Ja, sir.
Då så, fortsätt. Flytta båten.
Visa vägen, löjtnant.
Alla. Ni också, mr Hickey.
Mr Collins. Har mr Morfin läger nära er?
Han är i tältet intill, sir.
Och hur mår ni, då? Går det bra?
Jag vet faktiskt inte hur någon av oss skulle kunna...
...må "bra", med tanke på det som har hänt.
Här.
Vad är det värsta, Collins... som ni vill dela med er av?
Det kan hjälpa att säga det högt.
Jag har försökt, sir.
Ni har inte försökt med mig.
Det är oförsonligt. Sover du inte så är du inte till mycket hjälp.
Ta vakten där borta.
Jag ville inte gå på karnevalen.
Jag tvingade mig att gå dit.
Jag tvingar mig att göra allt nuförtiden.
Jag måste försöka övertyga mig själv att...
...det inte blir några...
...problem.
Men sen blir det det.
Vi har många problem nu.
Inne i dykarhjälmen...
...luktar det fett.
- Visste ni det? - Nej.
Det är ett problem att ha mitt jobb och vara...
Vara vad då?
Rädd för lukten av fett.
Jag känner lukten överallt. Jag tänkte inte på den förr.
Som sågspånet från alla kistor som mr Honey har byggt.
Min far var snickare. Han gjorde trädelarna till pianon.
Jag brukade leka i hyvelspånen.
Nu har jag en annan upplevelse av den lukten.
Och nu kan jag inte sluta känna lukten av karneval.
Röken, menar ni?
Mer än kött.
Pojkarna som dog...
...de tillagades.
Som köttbitar på en grill.
Några av dem var mina vänner.
Jag skrek: "Hjälp dem! Hjälp dem!"
Men min mun började vattnas så fort jag kände lukten.
Jag kunde inte hjälpa det. Jag skäms över det.
Min näsa och min mage kan inte känna skillnad på tragedi och middag.
Men det kan jag.
Jag lovar.
Kapten.
Kom.
Ledsen att störa er.
Ämnet vi diskuterade, konserverna, sir.
Vad är det med dem?
Jaktutflykterna ni föreslog, kan de börja nu, snälla?
Här ute, på packisen? Vad ska vi jaga, menar ni?
Säl, björn.
Ni vet att det tar åratal för en Netsilik att lära sig att jaga säl.
Männen kan inte fortsätta äta de här konserverna, sir.
De måste.
För tillfället.
- Jag vet att det är svårt att höra. - Otroligt svårt. Sir.
Mr Wall tillagar nästa omgång i detta nu.
Med varje burk som äts blir vår situation...
Så fort vi stiger iland på King Williams land
skickar jag ut jaktpatruller.
Vem vet? Vi kanske stöter på en ren.
Vi kan klara oss bättre än ni och Gore gjorde för ett år sedan.
Vi delar bördan, ni och jag.
Genom att hemlighålla det här.
Ett led. Ett led.
Tvätta av.
Hur mycket satsar du på att den där hundens ration är lika stor som vår?
Han förtjänar det, tycker jag.
Jag har dig! Så där, ja.
Du ska inte ta någon vakt du inte klarar av, Morfin!
Du skulle säkert slippa vakten om mr Goodsir visste att du...
Herregud.
Vi gick längre ut än gårdagens vakt med hundar.
Annars hade Morfin aldrig sett det.
Kan ni se vilka de är?
Det är löjtnant Fairholmes slädpatrull.
Vem mer har sett det här, eller känner till det?
Bara vi fyra nu, sir.
Med risk för att ställas inför krigsrätt får ingen veta om det här
förrän kapten Fitzjames och jag själv
meddelar männen.
Ja, sir.
29 kilometer.
Det var så långt de kom.
Vår räddning.
- Halt! - Halt!
Vi får gå upp i serpentinsvängar.
Vi skickar upp en grupp som gör fast säkringsanordningar.
Men vi har ingen aning om hur det ser ut på andra sidan.
Det här kan vara den snälla delen.
Och den som ger oss hopp.
Ni har rätt.
Jag går först... med James.
Vi gör en kontroll och rapporterar.
Till och med flaggan är uppe.
Vi borde inte ha oroat oss, Francis.
Om vi har tur och hittar bytesdjur...
...så kan vi tillbringa veckor här.
Det vore bäst att bota varje spår av sjukdom innan vi fortsätter.
Det var en hård resa, till och med för de starkaste i gruppen.
Jag vill aldrig känna is under stövlarna igen.
Om vi klarar oss ur det här...
...så förtjänar alla dessa män guldmedaljer.
Om vi klarar oss så förtjänar männen guld av allt som finns.
Såg du något alls på din vandring hit?
Vi såg inga spår av varelsen, om det är det ni undrar.
Sir. Löjtnant.
Perimetern är utstakad, men den är inte laddad.
Vad menar ni, sergeant?
Jag rekommenderar att vi beväpnar fler män i lägret.
Trots att lägret är litet
är jag orolig för storleken på perimetern.
Vi är bara åtta soldater nu, och det vore till stor hjälp
att få fler beväpnade med oss.
- Vem tänker ni på? - Jag har funderat på det.
Armitage, han är bra på att skjuta, liksom Crispe.
Jag tror att Manson skulle klara det.
Seeley, Coombs. Mr Hickey skulle vara till hjälp.
- Vi väntar lite med det. - Sir, jag rekommenderar att vi...
Månen kommer att vara nästan full i natt, eller hur?
Vi kommer att se långt i alla riktningar.
Om något är på väg mot oss
kommer vi att ha tid att slå larm och beväpna fler, trots att de sover.
Det är en väl vald plats.
Det blir svårt att överraska oss på så plan mark, eller hur?
Ja, sir.
Vi kan tala om det igen, men för tillfället
är vapenskåpet låst förutom för soldater och officerare.
Ja, sir.
Jag förstår varför han bad om det, sir.
Jag också.
Skälet är rätt.
Några av namnen är inte det.
Jag försöker.
Vem är det?
Hjälp oss, någon!
Det bådar inte gott.
Hjälp!
Det är ingen attack, män. Det är Morfin.
Han stapplade ut och kollapsade.
Vad behöver du, Morfin?
Jag vill att du skjuter mig. Gör du det? Gör det, snälla...
Döda mig.
John.
Mitt huvud.
Hugg av det.
Lägg det hos de andra.
Ingen kommer att döda dig.
Var försiktig, menig!
Ingen skjuter! Ingen skjuter!
Mr Morfin har mycket ont.
Han vill att vi gör slut på det åt honom.
Gör inte det.
Sänk vapnen.
Sänk dem.
Jag har... alternativ, Morfin.
Saker att försöka. Vi diskuterade det. Jag har... kokavin, till exempel.
Det hjälper säkerligen nu när vi har slagit läger.
John. John.
Om dr Goodsir tror att kokavin hjälper...
...så är det värt att prova, eller hur?
Du kommer inte tillbaka till Gainsborough om du inte provar allt.
Gainsborough, ja?
Där din familj finns.
Sjöman Morfin, sänk ditt vapen.
Det är en order.
Bra, Sergeant.
Bär mr Morfin till förrådstältet.
Begrav honom i morgon bitti.
Löjtnant Hodgson, övervakar ni det är ni snäll?
Tillbaka till tälten, män.
Försök få lite sömn.
Kvällen då ni följde med mr Hickey för att kuva fröken Tystnad.
Hände mer än det vi har hört?
Var andra inblandade, om än indirekt?
Jag litar på er, mr Hartnell.
Men ni måste inte svara om det försätter er i knipa.
Det är inte det, sir.
Det var en fjärde man.
Sergeant Tozer?
Nej, sir.
Håll ögonen på mr Armitage.
Vi håller ögonen på honom tillsammans, om ni vill, mr Hartnell.
- Ursäkta mig, sir. - Det går bra, Jopson.
Tack, mr Hartnell.
Vid talas vid igen.
Ja, sir.
Tack, sir.
Ni borde ha hämtat mig när ni vaknade för att klä er, sir.
Jag kunde inte sova.
Ni borde ha hämtat mig för det också.
Jag har dropparna dr MacDonald blandade åt er förra sommaren.
Hur känns det att inte bli hämtad för droppar och underkläder?
Hemskt, sir.
Det är mitt jobb ni rakar bort.
Jag ska också meddela att mr Hoar
rapporterar att Neptune är borta igen.
Han säger att han kan ha lämnat grinden olåst.
Han kommer nog tillbaka när han är hungrig.
Sir.
Jag måste hålla ett befälsmöte nu på morgonen
med kapten Fitzjames och alla löjtnanter.
Jag låter dig samla ihop dem.
Tack så mycket, sir.
Vi har ett problem med våra konserver, mina herrar.
De ruttnar inte bara.
Dr Goodsir har upptäckt ett lömskare problem
som i tystnad har underminerat oss i åratal.
Det handlar om hur de tillverkades.
Alla burkar?
Varenda en av dem?
Jaktutflykter inleds idag.
En söderut, en österut.
Varje patrull innehåller två officerare och fyra män.
De kommer förmodligen oroa sig för att ge sig av alls
i så små grupper, men det är en risk vi i desperation måste ta.
Och om vi inte fäller något?
Då fortsätter vi som innan och går vidare söderut.
Jag tar mig söderut.
Löjtnant Irving kan gå österut.
Ni stannar i lägret med befälhavare Fitzjames och mig.
Vi måste börja planera för att hämta sötvatten.
Men då är det bara tre löjtnanter kvar, sir.
Eftersom det är behov av det, och eftersom det är förtjänat
kungör jag en befordran denna morgon.
En akutåtgärd, om ni vill.
Men en som är fullständigt uppriktig.
Vad jag vet har detta aldrig gjorts tidigare.
Men mycket av det vi nu gör har aldrig gjorts.
Så... jag vill inte att det ska förekomma förvirring över det här.
Någon i den här expeditionen har förtjänat vår tillit
vår respekt och vårt förtroende
på ett sätt som på alla vis förtjänar en plats vid det här bordet.
Mina herrar, vi har en ny löjtnant att välkomna denna morgon.
James.
Jag ska förtydliga mig, Jopson. Jag menar tredje löjtnant.
Ett visst mått av protokoll måste upprätthållas, även här.
- Se på din min. - Gratulerar, Jopson.
- Bra gjort. - Tack.
- Gratulerar. - Tack.
- Lycka till. - Tack.
Hörde du om...
...löjtnant Jopson?
Det är bäst att tala tyst.
Visst.
Vad tror ni hände med Morfin igår kväll?
Vad var det?
Han var trött på att ha ont. Det gjorde honom desperat.
För han var sjuk.
På vilket sätt?
Skörbjugg, antar jag.
- Många visar tecken på det. - Det är inte skörbjugg.
- Dr Goodsir sa... - Dr Goodsir ljuger för dig.
För oss alla.
Det gör kaptenen också.
Inte bara om det här.
Det som hände Morfin håller på att hända oss alla.
Goodsir och Crozier vet om det.
Det kommer att fortsätta hända så länge vi äter burkmaten.
Det är något i dem som gör oss svaga och märkliga.
Det lagras i kroppen.
Hur vet vi det här?
En mr Erebite hörde mr Goodsir
berätta för MacDonald och Peddie något om det på karnevalen.
Men ingen sa det till dig.
Men om det är sant...
...vad kan vi göra åt det? Vi har inget annat att äta.
Vi rör oss längre söderut nu.
- Vi har större chans att jaga. - Då klarar vi oss.
Säg att vi fångar en vikare. Säg att vi fångar tre.
Rött kött.
Färskt kött...
...som kan göra att vi slipper burkarna.
Vad händer den dagen, när vi äntligen har
en tallrik med ordentlig mat framför oss?
Vem är det?
Vem?
Löjtnant Hodgson, det är inte en man.
Men den tillhörde en.
- Vad har ni gjort? - Bara... lyssna.
Jag vet att ni kommer att förstå det här. Kanske bara ni.
Med bara så här lite kött kunde vi få ett ordentligt mål mat.
Nu, vi tre.
Vi kan få det att räcka i flera dagar.
Med Croziers plan ska vi dela upp det här... köttet...
...i nästan 100 portioner, tills var och en av får nästan ingenting.
Även om vi hittar djur att jaga, till och med större än det här
med hjälp av Croziers...
... "eskimåvänner"
så måste det vara så mycket vi alla förstår är omöjliga.
Croziers plan... är fruktlös.
Och ni vet det.
Gud, förblinda mig.
Ni har gjort ett misstag, mr Hickey.
Den här hunden var vårt larm mot den där varelsen.
Den bröt frambenet på klipporna. Jag hittade den.
Och jag dödade den.
- Ni behöver inte tro mig. - Vad ber ni mig om, då?
Det kommer ett tillfälle
när fler av männen kommer att förstå siffrorna.
Och när den stunden kommer...
...behöver vi en officer...
...som ser saker tydligt.
Jag är inte kapten.
Det är jag inte gjord för.
Ni kan vara det ni behöver vara just nu.
Överlevnad är en smutsig sysselsättning.
Men vi gör det vi måste göra.
Vi omorganiserar oss.
Vi gör om oss.
Vi byter plats.
Låt mig vara er löjtnant i en ny uppställning.
Vi kan ta oss ut, tillsammans.
Vi lägger hoppet i våra egna händer.
För det jag har att berätta nu...
...kommer att släcka merparten av hoppet ni har fått.
En kamrat var stationerad på ett skepp i Baffin Bay i två säsonger
och sa att ren inte har samma fett som nötdjur.
Så smaken är stark...
...och det smakar mer av djurets diet.
Är det sten här ute, alltså?
Ordet "diet" kommer från det grekiska diaita.
"Ett sätt att leva."
Vi har en timme på oss innan vi måste vara tillbaka.
Vi kan bli mer effektiva.
Jag går österut med mr Armitage och mr Pocock.
Farr, Hickey, ni följer med mig.
Vi går söderut i en halvtimme och vänder sedan tillbaka.
Vi möts här igen.
Löjtnant.
Herregud.
Stanna här.
Jag närmar mig dem ensam. Vi vill inte skrämma dem.
Kaptenen sa det, eller hur?
Jag heter löjtnant John Irving...
...från hennes majestäts kungliga flotta.
John.
Jag är John.
Koveyook.
- Koveyook. - Koveyook. Koveyook.
John.
Mina vänner och jag, vi är...
...är...
Vi letar efter bytesdjur.
Mat.
Mat. Mat. Mat, ja.
Ja.
Tack.
Ni... stannar här.
Snälla.
Stanna.
Vad hände?
Hickey!
Hickey! Hickey!
Ner med huvudet.
- Välkommen ombord, mr Morfin. - Det gläder mig att vara här, sir.
Tack. Gå in, nu.
- Jag ser min signatur här, men... - Å, jag har skaffat skägg.
- Jag tänkte att det var smart. - Ja.
- Det skadar nog inte, dit vi ska. - Det var det jag tänkte.
- Iväg med dig. - Den här vägen?
- Ja. - Tack.
Ja?
- Cornelius Hickey, skeppslagare. - Ert nya hem, mr Hickey.
När ni har packat upp kan ni inställa er hos mr Darlington.
- Han är på trossdäck. - Trossdäck, sir, är...?
Det är däcket här nedanför.
Har ni varit på ett skepp förut?
Inte som det här, sir.
Ni byter miljö, alltså?
Jag byter allt, sir.