Veste, kateri dan je, g. Crozier?
Kateri dan v tednu? - Ne.
Sreda.
Enkrat sva v sredo spila pijačo.
Se spomnite tega dne? - Se.
Držali ste pasji drek.
Nazdravila sva sebi.
Zdravica je bila prikladna, pa tudi danes je.
Napačno ste jo razumeli, g. Hickey. Bila je šala.
Ne preveč pametna.
G. Des Voeux.
Naj Goodsir oskrbi poškodbe g. Crozierja.
Pazite, da se mu spet kaj ne zgodi. - Spotaknil se je.
J. F.
Pozvani so zbrani.
Možje, če želimo ali ne,
včerajšnji dogodki so povzročili spopad z drugim taborom.
Moramo poslati ekipo, ki bo rešila kapitana
in vsakega, ki ga zadržujejo proti njegovi volji.
In enkrat za vselej ujeti to bando izdajalcev.
Kaj pa kapitanov ukaz,
da nadaljujemo na jug?
Verjetno veste, kaj je mislil.
Vojak Hammond meni, da drugega tabora
na teh tleh ne bo težko najti.
Oni so nas našli brez težav.
Ljubši nam je kapitanov ukaz.
Klinc pa njegov ukaz.
V taboru nas je skoraj 30.
Devet jih ne more niti hoditi, kirurga pa nimamo.
Imamo le dva zdrava poročnika. Nihče ne govori jezika Netsilikov.
Do zdaj nihče ni bil v polarnih krajih.
Če želimo preživeti, moramo rešiti kapitana.
Menda ja razumete.
Ker imamo več mož in orožja,
lahko pričakujemo, da ga bomo rešili brez izgub.
Ljubši nam je ukaz.
Izdajam drugega. - Glasovali smo, Edward.
Kdaj?
Pred eno uro. Preden ste se zbudili.
Ne da bi nasprotovali vašemu poveljevanju.
Da bi potrdili kapitanov ukaz,
izdan pri priseben umu in s poznavanjem naše situacije.
Pustili bi našega kapitana?
S tistim hudičem? - Ne bi nas silil,
če ne bi menil, da je to najbolje.
Izglasovali smo, da lahko vsak stori, kar želi.
Ne bi vas silili, da greste z nami.
Bolnim bomo pustili hrano. - Večina nas je bolnih.
Odidemo danes. Tisti, ki sami ne zmorejo hoditi, bodo ostali.
Ko se naslednjič utaborimo, se bomo vrnili, če bo šlo.
Ukazal je tudi, da ne smemo nikogar pustiti.
To ste priročno izpustili.
Kaj, če bi jaz in vsak, ki mu je zvest, organizirali reševanje?
Edward ...
Upamo, da boste odšli z nami. - Zakaj?
Da bi vlekel? - In preživel.
Poznam nrav por. Littla.
Do konca dne bo prišel z ducatom oboroženih mož.
Morava biti pripravljena.
Skupaj sem jih naštel 11.
Kaj je z orožjem? Kdo ga ima?
Tonsen. Benson. Armitage.
Pilkington. Gibson. Ne, ne...
Tudi njega ni več. Mislim ...
Des Voeux ima njegovo puško. - Ni ga?
Mislite reči, da je pobegnil?
Mrtev je in pojeden.
Žal mi je.
Čeprav je zelo neprijetno, moram povedati, kaj se tu dogaja.
Pet pušk? Ste prepričani?
Pred tremi dnevi smo stvor videli na severnem grebenu.
Hickey je vsem ukazal, da ga napadejo in naštel sem jih pet.
Zelo dobro.
Če se pokaže priložnost za beg in ne bova skupaj,
pojdite na jugovzhod. Prav?
Bi storili nekaj zame?
Ko se boste vrnili v London, boste to dostavili nekemu dekletu?
Obljubil sem ji, da ji ga bom prinesel.
Bil je od njenega brata.
Vse te mesece sem mislil, da je izgubljen, pa je prišel nazaj.
Zdaj ga imam priložnost poslati. - Sami ga boste dostavili.
Ne bom odšel iz tega tabora.
To vem. - Ne smete izgubiti upanja.
Vašo pomoč potrebujem, doktor.
Če sem kdaj bil doktor, zdaj nisem več.
Če Bog vidi prav vse, kar počnemo,
se nimate česa bati. Vi ne.
Brezmadežni ste, Goodsir. Brezmadežni.
Tudi če vas svinje silijo, da počnete grozodejstva.
Je Bog tukaj, kapitan?
Kateri koli bog?
Ni pomembno.
Ta kraj mi je tudi zdaj čudovit.
Da ga vidiš z očmi otroka ...
To je kraj čudes, kapitan.
Tu je tudi ona.
Mislite, da je še živa? - Tišina?
To je njen dom. Zdaj je že pri svojem narodu.
Mislite? - Ja.
Dobro. Dobro.
Predal ga bom, če bom lahko.
Od koga je bil?
Jaz ...
Obljubil sem mu.
Ja?
Sestro bom našel prek njegovega imena.
Bal se je.
Rekel je, naj pobegnemo. -Ja?
Njegovo ime ...
Vrnila se vam je barva. - Hvala, Manson.
Oprostite.
G. Hickey pravi, da vas ne smem nasloviti s kapitanom.
Moram vas odpeljati k njemu. - Že v redu, Magnus.
Vem, da ste dober mladenič.
To je test, ne?
Naše osebnosti. - Kapitan?
Če boste v taboru, ko me bodo jedli, nikar ne sprejmite.
Če bo vztrajal ... - Ne bomo dovolili ...
Če bo, jejte samo stopala.
Razumete? Stopala. Podplate, če je mogoče, najtrši del.
Razumete? To je zelo pomembno.
Je vse pripravljeno?
Vleci!
Kapitan!
Kmalu bomo počivali zaradi bolnih.
Usedite se, g. Crozier.
Veselil sem se temu.
Zakaj por. Hodgsonu ne dovolite, da se vrne?
Nekaterim v drugem taboru bi njegovo vodstvo bilo dobrodošlo.
G. Diggle, dr. Goodsir, Manson.
Lahko bi odšli z njim.
Bil je prvi od vaših častnikov, ki sem jih pridobil.
Spomnim se tistega dne.
Držal je pasjo nogo.
Oprostim mu. Oprostim vsem, razen vam.
V to vključujete tudi sebe?
Šele na koncu bom vedel.
Merite se po človeku, kakršen niste
in nikoli ne bi smeli poskušati biti.
Dovolili ste, da vas sram goni vse dlje in dlje.
Delno smo zato v tem položaju.
Zakaj ste me sploh privedli sem
in ogrozili svoje može?
Zaradi Tuunbaqa.
Duha v telesu živali, ki smo ga zadeli s topom in mu spustili kri.
Kako to pojasnjujete? - Ne morem.
Tako kor marsičesa drugega na tem potovanju.
Iz katere mitologije je ta stvor?
Ne poznam odgovorov, g. Hickey.
Ne bi smeli vedeti zanj.
Na odpravi mi nihče niti približno ni bil enak.
Razen vas.
Hotel sem se vam zahvaliti.
Na predvečer precej pomembnega dne.
Zagotovo ste neizmerno osamljeni.
Ne za dolgo.
Kasneje bi vam jih verjetno lahko snel.
Lahko bova poskušala vso noč.
Pred zoro boste morda pobegnili.
Ne še, g. Diggle.
Nekatere od vas bi rad vzel z sabo, ko pride Little in ostali.
Vsak trenutek bodo tu. - Kako lahko pomagam?
Sledite signalu, ki vam ga bom dal.
Vsi ven.
Nekaj se je zgodilo.
Vedno je hotel pomagati, ne?
Pogubili bi ga? Od vseh prav njega?
Sam se je pogubil s kosom stekla prek zapestij.
Če bi hotel le umreti, bi lahko pobegnil in umrl od lakote.
Pa ni. Daroval se nam je.
Ravno za večerjo.
Pridružite se nam.
Naj možje začnejo.
Nikakor ne.
Vojak Armitage, privedite g. Crozierja.
G. Golding, vstanite.
Po večerji se bomo povzpeli na hrib.
Nekaj moramo opraviti, zdaj, ko je z nami g. Crozier.
Nekateri boste sodelovali.
G. Des Voeux,
imamo še vedno tisto ladijsko vrv?
Imamo.
Oprostite, ker oče ne bo prišel dol, sir James.
Ne počuti se dobro.
Ne bom ga motil.
Želel sem se posloviti. V sredo odhajam proti ožini Lancaster
iskat sir Johna in Francisa. - Odleglo mi je, da to slišim.
Oče meni, da ni treba čakati. Imamo podporo javnosti.
Enterprise in Investigator sta krasni ladji. Lahko jima zaupa.
Richardson in Rae odhajata junija po kopnem,
do takrat bi tudi Plover moral biti na poti, da se pridruži iskanju.
Prišli bomo z vzhoda, zahoda in juga. - Zagotovo ga boste našli.
To bo pomirilo očeta.
Hoče, da ga najdejo, dokler je še živ.
Njegovo "ledeno bližnjico do Kitajske", kot mu pravi.
Vleci!
Gremo!
Potisni!
Stoj!
Takoj ustrelite, vojak Pilkington.
Tu imaš, groza!
Kje je bil nazadnje viden?
Dve milji južneje.
Opotekal se je zaradi šibkejše leve strani. - Spustite me z verige!
Torej je stvor bolan.
Cornelius! -Bolan je zaradi tistega, kar je, g. Hickey.
Dis-moi ce que tu manges
je te dirai ce que tu es.
In angleško, g. Hodgson?
Povej mi, kaj ješ, in povedal ti bom, kaj si.
Čutim dvojni pomen.
Če kmalu ne bomo srečali stvora,
bomo prižgali signalni ogenj.
Morda nima čutil in mu moramo pomagati, da nas najde.
Mu bomo torej zadali kraljevsko smrt?
Če je bolan, ga moramo zasuti s kroglami in ga razsekati.
Zdaj, ko je šibak. - Imam drugačen načrt.
Morda je čas, da ga poveš.
Stvor ima vse, kar potrebujemo, meso in krzno.
Lahko naredimo najmanj deset plaščev in se vrnemo v London.
Mislite, da greste nazaj? Ne. - Kam pa bi šli drugam?
Ne morem se vrniti.
Človek z imenom Cornelius Hickey mi je rekel,
da gre ta odprava za leto dni na Polarno morje
in potem ven na drugi strani.
Rekel je, da se bo ladja ustavila na otočju Sandwich
in da se bo posadka osušila na soncu.
Pomislil sem, to je na drugi strani sveta. Leto dni ni nič.
Udaril sem ga in pustil v kanalu.
Zdaj sem tu namesto njega. - Lahko bi se preprosto prijavili.
Na otočju bi vam popihal.
Ga pobrisal in začel znova.
V tednikih sem videl skice.
Oahu.
Maui.
Zvenelo je krasno.
Nihče mi ni rekel, da bom tri prekleta leta zmrzoval.
Naučil sem se vsega. Klinc pa London. Grem naprej. Samo naprej!
Zapojte z mano, fantje. Gremo, skupaj!
Bog, blagoslovi rodno grudo.
Naj rajska zaščitniška roka
večno varuje naše obale.
Naj se v miru širi njena moč ... Gremo!
Naj odmeva! Gremo!
Bog, blagoslovi...
...našo rodno grudo.
Tu smo! Klinc pa še Viktorija, tukaj smo!
Klinc pa Nelson in Jezus! Klinc pa Jožef in Marija!
Klinc pa Canterburyjski nadškof! Z mano niso hoteli imeti posla!
Tukaj je! - Daj mi daljnogled, Magnus.
Ga bomo ubili ali ne? - Naj pride, g. Des Voeux.
Poiščite pogum.
Kaj pa če nismo junaki? - Napadel bo tiste, ki bežijo.
O svetem prestolu Britanije govorijo samo bleščeče zgodbe,
stavim pa, da v Londonu nikoli niste videli Božjega daha.
Srečali človeka s požrto dušo. Čaka nas veliko svetega.
Magnus, Des Voeux, stopita naprej v linijo.
Glavo bo imel spuščeno. Pri ciljanju računajte na to.
Naše carstvo ni edino. V to smo se prepričali.
Če pobegnete, ste mrtvi. Če zgrešite, smo mrtvi vsi.
Tommy, daj mi puško. Najboljši strelec sem.
Tam ni ničesar, g. Hoar!
Žal mi je, Tom. - Pred mano je!
Čakaj, v vrsto!
Verigo potegnite nazaj!
Diggle, ne bežati!
Dajmo!
Bodi miren.
Ne! - Ne premikaj se!
Ne! Ne! Kapitan!
Magnus, pridi pogledat.
Kapitan.
Bog, hvala Ti.
Pomagaj mi.
Počakaj.
Mrtev je.
Charles Best.
George Chambers.
John... John Weeks.
Ohladilo se je.
Pozno je. Ne smeva biti tako daleč na severu.
Jutri bova pokusila hoditi.
Moji možje.
Morava jih najti.
Edward.
Kaj?
Blizu.
Bilo bi dobro, če bi me razumel.
Razumem te.
Silna mi pravi, da si ostal sam.
Silna?
Ja.
Moji možje.
Mrtvi so.
Vsi?
Kam bi rad šel?
Lahko se odločiš spomladi.
Čez zimo lahko ostaneš z nami.
Po vsem, kar sem storil?
Tuunbaqu?
Veliko dni smo jokali, ko nam je šamanka povedala.
Kako je bilo, ko je Tuunbaq umrl?
Kje je Silna?
Izgubila je Tuunbaqa. Za njo je zdaj samota.
Kdaj je odšla? - Ponoči.
Ne more več ostati z nami.
Zakaj? - Tako je to.
To vsi sprejmemo.
Kam je odšla?
Kam je odšla Silna?
Kje je Silna? Kje je?
Silna! Kje je Silna?
To vsi sprejmemo.
Moraš se spomniti, kje si in to prav tako sprejeti.
SEPTEMBER 1850
PO DVEH LETIH
Prihajata dva, ki vlečeta sani. Dva belca.
Kaj boš storil?
To jima boš povedal ...
Videli smo kapitana. Tistega, ki ga kličejo Aglooka.
Vprašaj ga, če je kateri od teh
tisti, ki mu reče Aglooka.
Govoril je naš jezik. Umiral je.
Kaj je rekel Francis? Aglooka?
Tvoj prijatelj me je prijel za roko.
Rekel je, da tistim za nami povem, naj ne ostanejo.
Da ladij ni več.
Da ni poti. Ni Prehoda.
Povej jim, da smo izginili.
Mrtvi in izginuli.
ZA MARCUSA
Srebrni labod
Ki za življenje peti ne zna
Ko smrt se približa
Tiho grlo odpre in glasno prepevat začne