Ayah, vi rejser nu. Ayah!
- Hent bilen! - Javel.
- Jemima? - Ayah. Hent kufferten!
Kan du sove?
Nu!
Er du bange?
Det skal du ikke være.
Skal jeg fortælle dig en historie?
Der var engang to mennesker kaldet Rama...
Og Sita.
Og de elskede hinanden.
De tilbragte deres dage med at danse og synge sammen.
Og så blev Sita kidnappet af den onde dæmon Ravana.
Ayah?
Ayah? Ayah!
Far?
Tid til vores lur, Jemima.
Der var engang to mennesker kaldet Mary og Jemima.
De tilbragte deres dage med at fortælle historier til hinanden.
Og en dag blev deres mor og far kidnappet -
- af den onde dæmon Ravana...
Hvilket efterlod dem helt alene.
Som jeg forstår det, blev hendes mor meget pludselig ramt af kolera.
Hendes far skyndte sig på hospitalet med moderen.
Hun døde den aften, hendes far den følgende morgen.
Hun kan ikke blive her.
Hun har en onkel i England.
Vi sender hende tilbage med de andre børn.
Det er afskyeligt.
- Så bliver du meget sulten. - Det sagde jeg bestemt ikke ja til.
Du sagde ikke, at jeg ikke måtte. Hvis du ikke spiser det, gør jeg det.
Du forstår ikke. Jeg har brug for bedre mad end dette.
Mine forældre er døde.
Vi har alle mistet, pige.
Vil du gerne høre en historie?
Nej. Jeg er ikke et barn.
Der var engang en herre over havet.
Hans navn var Varuna, og...
Han...
Jeg er ikke et barn.
Du er vist en forvænt ung dame.
Forvent ikke luksus.
Misselthwaite er ikke, hvad det har været.
Disse krigsvildmænd brugte det som et hospital under krigen, efterlod det itu.
- Er du ligeglad? - Betyder det noget?
Du er en underlig en, ikke?
- Er det havet? - Nej, det er hederne.
Her er intet, bortset fra vilde ponyer og får.
Her er det. Hjemme.
Det er Misselthwaite.
Og forvent ikke, at han kommer løbende, din onkel.
Han har set bedre dage.
Og du skal ikke stirre, når du ser, hvad der rammer ham.
Allerførst, har vi fuld elektricitet.
Det betyder ikke, at det elektriske altid fungerer.
Så hvis du har brug for toilettet om natten, tager du en lampe med.
For det andet er Mr. Craven enkemand og alene.
Han har lovet hurtigt at finde en, til at tage sig af dig.
Men indtil da, må du ikke forvente, at der vil være folk at tale med -
- for det er der ikke.
Jeg har ikke brug for underholdning. Jeg er ikke et barn.
Du får at vide, hvilke værelser du må gå ind i -
- og hvilke værelser du skal holde dig fra.
Men indtil da holder du dig til dine værelser og kun dine værelser.
Ingen udforskning, ingen lusken rundt.
Jeg forsikrer Dem, mrs. Medlock, -
- jeg har ingen interesse i at "luske rundt."
Mor?
Jeg klatrer. Mor, se.
Hallo?
Er der nogen?
Hallo?
Er her nogen?
Nej, sir. Lad dem blot være.
Hæren kommer og henter dem.
Kom nu.
Kom indenfor.
Hvem er du?
Hvad er det for en hilsen?
Du kan kalde mig Martha. Og du er Mary, hører jeg.
Brrr! Temmelig koldt i dag, men foråret er på vej.
Det siger min bror Dickon. Han er altid ude på heden.
Jeg frøs om natten, og ingen hørte mig kalde.
Jeg tænker, at vi også sov.
Og jeg hørte lyde. Gråd. Skrigen.
Nej, du hørte bare vinden, det er alt.
Min Ayah ville komme, hvis jeg havde brug for hende.
Hvem Ayah end er, så er hun vist ikke her, vel?
Men skal du ikke være min tjener?
Jeg skal bare tjekke, at pejsen er tændt -
- at værelset er i orden, samt at du har fået mad.
Kom nu, stå op og gør dig klar. Din grød bliver kold.
Jeg spiser ikke grød.
Til morgenmad kan jeg godt lide bacon og æg.
Det kan jeg også. Men du har grød. Spis nu.
Men du skal klæde mig på.
Klæde dig på? Ved du ikke selv hvordan?
Mig mor siger altid, at hun ikke kan se, hvorfor fine folks børn -
- ikke bliver fjolser, når de bliver vasket og klædt på -
- og luftet, som om de er hvalpe.
Og jeg som glædede mig til lidt ungdom i huset.
Det betyder ikke noget! Det er uden betydning.
Vi kan ikke bare efterlade dem alle stablet sådan her.
Smid dem væk. Brænd dem. Jeg er ligeglad!
Huset bliver bedre uden dem!
- Hvad med denne her? - Jeg behøver ikke at mindes om hende.
Hun er væk.
En, to...
Enogtredive... Femogtyve, halvtredsindstyve...
Seksoghalvfjerds, syvoghalvfjerds, otteoghalvfjerds...
Hallo?
Er du Marthas bror?
Kom tilbage!
Nej!
Sådan. Nu er du fodret. Nu kan du tage afsted.
Det tør du ikke. Det er alt for tæt!
Jeg vil have dig til at gå!
Af alle tåbelige ting.
Følger du efter mig?
Mary! Mary?
Har I et problem med vilde hunde på godset?
Det er ikke et gods, det er en ejendom.
Vi har selvfølgelig ikke et problem med vilde hunde.
Du er ikke i kolonierne nu.
Og for fremtiden vil dit bad være klar kl. 17:25 -
- og du forventes at være på dit værelse da.
Ayah, vær venlig at hold hende stille!
Var du her, da soldaterne var?
Arbejdede du på hospitalet?
Soldater døde her, ikke sandt?
Lad være.
Du ødelægger tæppet og din kjole -
- og jeg skal rense begge dele.
De lyde, jeg hører om natten -
- hjemsøger døde soldater dette hus?
Hvis du hører støj, skal du vende dig om og sove videre.
Jeg bad ikke om at være her!
Og Mr. Craven bad ikke om at få dig hertil -
- men han gjorde det alligevel.
Mrs. Pitcher?
Du gav mig en sandwich i går til min frokost.
Jeg har brug for det samme kød i min sandwich i dag.
Hvis jeg må
Der var du.
Hallo. Hvad hedder du så?
Er du en pigehund eller en drengehund?
Jeg tror, ​​at du er en pigehund -
- så jeg kalder dig Jemima.
Kom nu, Jemima!
Vent på mig!
Hvor fører du mig hen? Jemima!
Så det er her, du bor.
Mary!
- Vi ses i morgen. - Mary!
Jeg så dig.
Jeg kan ikke sige, at jeg så nok til at identificere dig -
- men jeg er sikker på, at skulle jeg sige den lille tjenestepige -
- ville du sikkert få problemer.
Jeg er ingen tjenestepige.
Jeg hedder Mary Lennox.
Min mor var søster til fruen i huset -
- min onkel ejer det stadig, så vis mig den respekt, jeg fortjener.
Jeg giver dig ingen. Jeg er Colin Craven, og onkelen, du taler om, er min far.
Hvis jeg var kunne leve, havde dette sted tilhørt mig.
Vi er fætter og kusine.
- Men jeg har aldrig hørt om dig. - Jeg heller ikke om dig.
- Du er meget tynd. - Du er meget hvid.
- Du smiler uden tænder. - Du smiler overhovedet ikke.
- Hvorfor er du her? - Hvorfor skulle jeg ikke være det?
- Jeg vil ikke have en ven. - Jeg har allerede masser.
Så det er dig, der græder om natten.
Jeg troede, at dette forbandede hus var magi...
Tror du, at huset forbandet?
Af alle de soldater, der døde her.
Nej. Forbandelsen kom før krigen.
Årsagen til, at de siger, at dette hus er forbandet -
- skyldes, at det dræbte min mor og prøvede at dræbe mig.
Min mor er også død. Og jeg dræbte hende.
Gjorde du virkelig?
Så kender vi begge til tragedie... ikke?
Far!
Vågn op, pige.
Herren vil se dig.
Kom nu, pige, du kan hjælpe mere end du gør.
Min mor vil sige, at du gør mindst muligt, så hurtigt som du kan.
Jeg har besluttet, at jeg kan lide din mor.
Du har aldrig mødt hende. Spis.
Jeg kan også godt lide din bror Dickon, og jeg har mødt ham.
Det ville jeg have, men han gik tilbage. Jeg har i det mindste set ham.
Dickon har problemer nok, uden din indblanding.
Bare rolig, han vil ikke kunne lide mig. Det kan ingen.
Og hvad synes du om dig selv?
Mor sagde det til mig en gang.
Gjorde hende i et dårligt humør, og hun vendte sig mod mig, og sagde -
- "Der står en og siger, at den ikke kan lide dette og hint".
Hvad synes den om sig selv?
Ikke at jeg vil afbryde denne erindring -
- men nogen venter på os.
- Mrs. Medlock, undskyld... - Det er ikke hendes skyld.
Jeg var træt. Hun skældte mig ud for det.
Det betyder ikke noget, hvis skyld det er.
Det, der betyder noget, er, at du er forsinket. Kom nu med dig.
Når han taler til dig, svarer du tilbage med et "sir."
Forstår du? Ja, mrs. Medlock.
Og hvis han vil se på dig -
- så lad ham, men stir ikke igen.
Og sig ikke noget særligt. Han har nok at tænke på.
Kom her, pige.
I lyset, hvor jeg kan se dig.
Mrs. Medlock siger, at du roder rundt her.
Hun ville have mig til at sende dig væk til skolen.
Det vil jeg ikke, sir. Jeg kan godt lide det her.
Så finder vi dig en guvernante.
Nej. Jeg har ikke brug for en guvernante.
Jeg har for meget at lære her på Misselthwaite, sir.
Dette sted har intet at lære dig.
Jeg vil lege udendørs.
Det var for varmt til at gøre det i Indien.
Jeg er forpligtet til at få dig undervist.
Så må vi bryde loven, ikke?
Mrs. Medlock siger, at hun ser din mor i dig.
Jeg er ikke så sikker.
Kan hun lide min mor? Kan vist ikke lide mig.
Det er ikke din mor, jeg ser.
Du ser hendes tvilling. Din kone.
Min mor sagde det samme en gang.
Hvis du giver mig problemer, ryger du på skolen omgående.
Forstår du?
Alle kvinder må forlade Misselthwaite, på en eller anden måde.
Smut så.
Jeg skal ikke sendes i skole, og jeg skal ikke have en guvernante.
- Skal du ikke? - Mr. Cravens ordrer.
Han vil ikke have mig til at forlade dette forbandede hus som alle de andre kvinder.
Sørg for, at mrs. Pitcher forsyner mig med sin specielle sandwich.
Ekstra kød. Det er et krav.
Jeg har brug for at vokse.
Hej.
Jemima!
Jemima.
Nej.
Lad være.
Nej!
Jemima?
Jemima!
Hej.
Det er et mystisk sted.
Kom tilbage, så ordner vi dit sår.
Fælden var ikke min skyld.
Meget vel.
Må jeg se din pote, Jemima?
Jeg lover, jeg ikke vil skade dig.
Vil du ikke have hjælp? Det er fint.
Vi behandler det senere.
Vi udforsker først.
Følg med, Jemima.
Der var engang to venner ved navn Mary og Jemima -
- og de opdagede en mystisk have.
Hej med dig også.
Nej, ikke skade ham. Det er bare en venlig rødkælk.
Hvad er det?
Det er den bedste idé, du har fået.
Mary!
Jeg kommer tilbage i morgen for at se til det ben.
Mary!
Men...
Du har snavs overalt på dig, og dit hår er mat og vådt.
Mr. Craven sagde leg. Jeg leger..
Colin... Nej!
Lig stille. Nej tak.
Jeg kan ikke lide det. Det smager forfærdeligt!
Jeg ved, at du ikke kan lide det, men det vil gøre dig godt.
- Åh nej. - Du ved udmærket...
Det er enten medicinen eller selen.
Kom nu. Det er snart forbi. Lige...
Åh nej! Jeg kan ikke lide det.
Det smager forfærdeligt. Jeg kan ikke lide det.
Jeg kommer tilbage senere, når du er faldet til ro.
Nogle gange er jeg nødt til at være fastspændt eller medicineret.
Min far siger, at det er for min egen fordel.
Selvom jeg sjældent ser ham. Han har altid for travlt.
Jeg troede, du ikke ville komme på besøg igen.
Er det din stol?
Det rager ikke dig! Rør den ikke!
Den er god. Bevæger sig godt. Bruger du det meget?
Jeg er bange for, at jeg ikke kan. Du har set min fars pukkelryg.
Min er værre. Jeg har aldrig kunnet gå.
Skal vi bruge stolen til at udforske? Jeg kan skubbe...
Din fætter er ved at dø.
Du ligner ikke en, der er ved at dø.
Og hvor mange døende mennesker har du set?
Vi kunne gå ud, og hvem ved, måske får du det bedre.
En gang prøvede de at tage mig ud -
- og rosens stank dræbte mig næsten.
Du er bange for blomster? Det er ikke ret fornuftigt.
Hvad hvis jeg fortalte dig, at jeg kender et magisk sted?
Hvor fuglene synger for dig -
- og en venlig hund leger med dig?
Jeg ville sige, at du lyver.
Og jeg er ikke interesseret, selvom du fortæller sandheden.
Jeg er træt nu. Du kan gå.
- Hvad? - Jeg er træt.
Du lytter ikke til mig. Vær sød at gå.
Jeg er ikke dit legetøj, der kan pakkes væk på din befaling.
Du kom. Jeg har aldrig inviteret dig.
Jeg fortalte dig hemmeligheder om mit magiske sted.
Hemmeligheder, jeg var ligeglad med at kende.
Gå nu ned fra min seng og lad mig være i fred.
- Er det din mor? - Du var ved at gå.
De siger, at jeg ligner hende.
Jeg hader hende for at gøre det. At dø.
Hader hende?
Min mor elskede mig enormt. Alle sagde det.
Og så døde hun og efterlod mig helt alene.
Det er utilgiveligt.
Min mor elskede mig aldrig.
Vil du læse for mig? Mens jeg prøver at falde i søvn?
Jeg har svært ved at sove.
Jeg ved det... Jeg vil fortælle dig en historie om guder -
- og skænderiet om, hvem der skabte ilden.
Det lyder forfærdeligt. Læs den for mig.
Hvad griner du af?
Du er måske den uhøfligste dreng, jeg nogensinde har mødt.
Helt okay.
Men du har ikke spist noget.
Glem det.
Martha, kan du fortælle mig om min tante Grace?
Din mor talte slet ikke om sin søster?
Hun talte aldrig om England.
De var tætte som tyve.
Den gråd, jeg hørte, da det blev annonceret -
- at din far skulle sendes til Indien.
Jeg serverede ved det sidste bal, de holdt her.
For at se dem danse... Dette hus var fyldt med lys -
- latter, lykke.
Din stakkels mor.
Jeg ved ikke, hvordan hun klarede at miste hende.
Jeg tror ikke, at hun nogensinde kom sig.
Mor, jeg har en ny historie til dig.
Nej, skat, jeg vil bare være alene.
- Mor! - Vær sød at gå væk!
- Kom nu, frøken. - Mor!
Mary! Mary, skat, lad din mor være i fred.
Hvorfor ser hun mig ikke? Hvad er der galt med mig?
Hun er bare syg, det er alt.
Hvorfor dør hun så ikke bare og lader os få fred?
Du behøver ikke at klæde mig på her til morgen.
Jeg kan klare det.
Jemima?
Jemima!
Dickon?
Hold op!
Jeg ved, det er dig, Dickon.
Og medmindre jeg skal bede din søster varme dine ører...
Min søster elsker mig meget højere end dig.
Hun vil ikke elske dig så højt, når hun ved, at du gemmer dig på heden.
Krybskytteri?
Det gjorde jeg ikke.
Du løb fra mig. Det viser skyld.
Skyld for hvad du gjorde med min Jemima.
Jeg er ikke sikker på, at din hund vil have navnet Jemima -
- da han er en dreng.
En dreng? Det betyder ikke noget.
Hans pote blev fanget i en rædselfælde.
Fortæl mig, hvor jeg finder ham.
Hvorfor skal jeg stole på dig?
Jeg ved, hvordan man hjælper ham.
Stol på det.
Du må holde på en hemmelighed.
På ære.
Hvorfor har du lige spyttet på dig selv?
Du spytter også. Så giver vi hånd.. Så er vi edsbundet.
Hvis du er for meget dame, så er der ingen...
Jeg er ingen dame, sir.
Og det er min hemmelighed, så du skal holde den.
Du er her kun for at hjælpe med hunden.
Denne vej!
Kan du gøre det her?
Se det her.
Hej, makker.
Hvordan kom du her?
Kom din herre ikke tilbage fra krigen?
Tror du, han mistede sit hjem?
Jeg gør dig ikke noget.
Hej...
Hvad laver du? Du snød mig.
- Hold hovedet. - Det hele var et trick!
Hvis vi ikke sørger for dette nu, mister han benet -
- og muligvis livet.
Forsigtig, nu.
Han stoler på dig.
Intet er ødelagt, men det ser ud til at det er råddent.
Er der rindende vand her?
Det er virkelig godt, det.
Har du det bedre nu?
Op.
Dickon, du har ikke ordnet noget.
- Du har gjort det værre. - Giv det bare tid.
Jer begge to. Vi har gjort alt, hvad vi kan.
Vi håber, at haven vil trylle ham rask?
Kom morgen, så får vi svaret.
Har den en sø?
Du kalder det ikke en sø, men måske en dam og en bæk.
Løfter du nu at spytte?
Du skal muligvis uddanne mig i, hvordan man spytter.
Overraskende enkelt.
Jeg har spyttet, og jeg vil ikke fortælle det til en sjæl.
Fortæl mig alt om din hund.
Elsker han haven? Er han trænet?
Faktisk har jeg en bog om hundetræning.
Det er på den stol derovre. Hent den.
Hvornår brugte du din stol sidst?
Hent mig min bog...
Jeg tror ikke, din ryg er så slem, som du siger.
Og jeg ved, at du ikke dræbte din mor.
Så hvem er den største løgner?
Spurgte du til mig?
Jeg sagde, jeg havde hørt dig.
De sagde, du havde mistet begge dine forældre på tragisk vis.
De var meget tydelige omkring, at du ikke var morderske,
Stoler du på mig?
Jeg har noget at vise dig.
Hvorfor skulle jeg stole på dig?
Du vil skade min ryg.
Jeg ønskede hende død, og det skete.
- Jeg er absolut hendes morder. - Okay fint. Jeg tror dig.
Men hvis du tager mig med til haven, myrder du mig også.
Selvfølgelig tager jeg dig ikke med i haven.
Der er noget, du skal se.
Jeg var tre år gammel, da din mor døde -
- så du og jeg er næsten samme alder.
Var dette min mors værelse?
Nej. Nej, tag mig tilbage!
Du burde se disse.
Nej, vær ikke bange. Du vil kunne lide dem.
Din mor. Min mor.
Hun kom. Kan du ikke se?
Jeg vil ikke se. Til Misselthwaite for at besøge din mor.
Hun ville se hende, før hun døde.
Og se.
Nej, jeg vil ikke se!
Kan du se?
De er inde i den hemmelige have.
Vær ikke bange. Se.
- Og vi er der også. - Nej!
Jeg har været på Misselthwaite før.
Så vi kendte hinanden.
Er det ikke fantastisk?
Og ved du, hvad der er endnu mere fantastisk?
- Du går. - Hvor vover du!
Det er bare jalousi, fordi min mor elskede mig.
Du fortjener ikke en mors kærlighed!
Colin? Er du okay?
Hvor gør det ondt?
Du har ikke engang en pukkel.
Selvfølgelig har jeg det.
Din ryg er lige den samme som min.
Jeg sværger på din mors liv, jeg kan slet ikke se det der.
Kom nu, lad os rejse dig op.
- Forsigtig. - Du beder mig om at være forsigtig?
Har du set ham?
Han har det bedre!
Han halter stadig, men benet bærer hans vægt.
Haven har helbredt ham.
Den fik lidt hjælp.
Nej, Dickon. Dette er en magisk have.
- Hvad laver du? - Jeg er en Yorkshire terrier.
Så er jeg også en Yorkshire terrier.
Mary!
Rødkælken har hjulpet os med at finde en port.
Den er låst.
Ikke længe.
Hvem er der?
Det er pigen, ikke sandt?
- Mit navn er Mary, og det ved du. - Jeg vil ikke have dig her.
Jeg vil ikke se dig. Du er ond.
Vi har prøvet dette, Colin. Du råber, jeg råber.
Der komme ikke noget godt ud af det.
Hvis de fanger dig herinde, så pisker de dig.
Det er risikoen værd.
Du risikerer at blive sendt i skole. Vi risikerer meget mere.
Bare rolig, mrs. Medlock. Jeg har styr på ham.
Man forstyrrer normalt ikke af sin bror på dette tidspunkt.
Jeg har styr på det, mrs. Medlock. Fortsæt bare med Deres pligter.
Der er nok at lave.
Gør det og du ser mig aldrig mere.
Det er din beslutning.
- Dette er Dickon. - Hej.
- Han er flot. - Og han kan fløjte.
- Hvornår kikker de til ham igen? - Jeg kommer med frokost nu, -
- og tilbage omkring 16 for at se, om han har spist.
Jeg tager ikke med.
Ved du, hvad du risikerer?
Han er tilbage på sit værelse før kl. 16.
Jeg kommer ikke.
Da vi prøvede at ordne hunden, nægtede han også.
Tag hans ben, Dickon. Jeg tager hans arme.
Eller... vi kan få dig i stolen og ud, sikkert?
- Jeg lover dig, vi ikke slår dig ihjel. - Du kan ikke love noget.
Du dør i den seng. Og alt, du har set, er tapetet.
Er det, hvad du ønsker?
Hvor er Dickon?
Det går for stærkt.
For stærkt!
- Stop det. - Det er pollen, jeg sagde det til dig.
Træk vejret.
- Lever du stadig? - Ja, men...
Find ud af, hvad der gør ondt, og hvad der ikke gør ondt.
Men du skal prøve, som jeg gør.
Lyder det fair?
Godt.
Mary, muren. Stop, muren!
Dickon, hvad kaldes de?
Hydrangea.
Og de der?
- Hypericum. - Hypericum.
De lyder bedre med din accent.
Colin, jeg har en god ven, du skal møde.
- Hold den ud, så kommer han - Er han her? En hund?
Bare hold den ud.
Han vil sige hej.
- Han tog det fra min hånd. - Ja.
- Og nu slikker han min hånd. - Det gør han.
Det kilder.
Han er ikke syg?
Ikke hvad vi ved af.
- Hvad er hans navn? - Han blev kaldt Jemima.
Til hun opdagede forskellen.
Nu er han... hund.
Han skal have et bedre navn end det.
Måske...
Hvad hedder din far?
Marcus. Skal vi ikke give ham et andet navn.
Han skal heller ikke navngives efter min far.
Min far hed Hector, og han var en modig mand.
Var?
Afgjort. Hector.
Mary og Dickon kender du allerede.
Jeg hedder Colin, og jeg er din nye ven.
I tror, I bare kan snige jer rundt -
- og gøre, hvad I vil.
Lille vilde pige. Jeg vidste, du skjulte noget.
Dig og dine hemmeligheder og din... ondskabsfuldhed.
Mrs. Medlock, hvad end du tror, jeg har gjort, jeg lover...
Tyveri.
Den slags barbariske metoder -
- du har lært derude, ikke?
Hvor fandt du dem?
Under gulvet. Hvor skal vi hen?
- Perlerne betyder noget for mig. - Hun har været overalt.
Også ved drengen.
Hans rullestol var skubbet rundt i morges. Det vækkede min mistanke.
Fandt hun også min søn? Har hun fået en hel rundvisning?
Jeg advarede dig.
Fik du ikke at vide, du skulle holde dig fra nogle dele af huset?
Colin er min ven. Jeg ville bare fortælle om livet.
Det kan slå ham ihjel. Tror du, han ønsker det?
Hvad har du gjort?
Mrs. Medlock.
- Kig på en skole til min niece. - Jeg beder jer.
Jeg ville bare gøre alt bedre.
Find et sted, hvor hun kan lære om høflighed.
Du låste mig inde!
Hvis du skal tisse om natten, så har du fået en natpotte.
Den står under sengen.
Martha lukker dig ud i morgen tidlig.
Hvor skal du hen, tøs?
- Mary! - Følg mig!
Mary, hvad er der galt?
Der er flere hemmeligheder i denne have.
Var Colins mor døende?
Ja.
Tror du, hun kom her?
Min mor kom her for at være hos hende i de sidste dage af Graces sygdom.
Hun vidste, hun ville dø ved dette træ.
Men Mr. Craven...
Han lukkede haven, fordi minderne gjorde for ondt.
Tiden løber fra os. De vil sende mig i skole.
Nej?
Det er Graces have og den skal helbrede hendes søn.
Det er koldt.
Meget koldt.
- Jeg tror ikke, jeg kan. - Selvfølgelig kan du det.
- Jeg kan ikke. - Vi har dig.
- Så koldt er det heller ikke. - Sådan skal det lyde.
Jeg gjorde det! Jeg gjorde det!
Ud med armene og læn dig tilbage.
Nu er du på egen hånd.
Færdig. Derovre, tak.
Hvad griner I af?
Vi nyder bare din lykke.
Vi er alle lykkelige, ikke?
Vi er pirater.
Vi er herskere.
Vi er erobrere af dette gunstige og smukke land.
Det er vores have, og vi elsker den.
Nej.
Det er ikke vores have, og det bliver det aldrig.
Der er noget, du skal se.
Stop. Stop!
Så du ved, hvad der skete her?
Hvorfor tog du mig med hertil?
Du måtte se det.
Ville du se det sted, hvor din mor døde?
Min mor døde på hospitalet, alene og i smerter.
Din mor fandt et meget bedre sted.
Dickon, hent nogle blomster.
De hvide.
- Kør mig hjem. Jeg vil ikke være her. - Du forstår ikke.
Hun døde her, fordi her er smukt.
Hun gjorde stedet til noget magisk.
Det helbredte Hectors ben...
Jeg ville ikke se kjolerne, og heller ikke det her.
Kør mig hjem.
Halløj.
Er der noget galt?
Din mor er trist i øjeblikket.
Den tristhed har gjort hende dårlig.
Det er ikke hendes skyld.
Undskyld. Jeg forstod det ikke.
Ikke i dag!
Jeg fandt disse breve fra min mor til din mor.
Jeg gider ikke dig i dag! Og heller ikke haven!
Du skal høre det.
De skriver om, hvordan din far fokuserer al frygt -
- for din mors sygdom over på dig.
Han vil beskytte dig mod verdenen.
Hun er bange...
For, hvad det vil koste af skade når hun er væk.
Burde du...
Jeg må læse de breve.
Du gik.
Hør her.
"Hun er modig, en smule farlig og har en utæmmelig sjæl.
Jeg ville være bange for hende, hvis jeg ikke var så stolt."
- Modig? - Hun elskede dig, Mary.
Hun ville ikke have mig i nærheden af hende.
"Det glæder mig, at Colin får dig til at grine.
En hel dag, hvor man leger hund. Hvor yndigt."
Hund?
"Archie lyder mere forelsket end jeg nogensinde har hørt.
Han er lige så forblændet, som jeg er af Mary."
Min far vil have mig låst inde.
Det er netop det. Tab ændrer folk.
- Selv din mor. - Du kender hende ikke.
Men jeg ved, hvordan det er at miste nogen.
Hør her. "Hun lavede dukketeater på den sidste aften.
En udførlig affære, så Ayah måtte lave silkegardiner.
Hun fortalte denne indiske historie. Ganske fortryllende."
Det har jeg ikke læst. Hun skrev om mine dukkespil.
Måske har han ret.
Måske kendte ingen af os vores forældre.
Nej.
Hun kan ikke have elsket mig.
Brevene siger noget andet.
Mary! Mary?
Vi har en overraskelse.
Vi har fået nogle nyheder i dag, og hvilke nyheder.
En skole med de rigtige folk med den rigtige disciplin.
Bilen står klar kl. 15:30.
Vi har pakket dine ting allerede.
I morgen?
Jeg er ikke klar.
- Onkel? - Det kan du godt glemme.
- Hvorfor siger du, din søn ikke kan gå? - Hvad fabler du om?
Du gør det hele meget værre.
Han tror, han ikke kan gå, men du ved bedre.
Beklager, sir.
Tror du virkelig, at Grace ville ønske dette liv for dig?
Du ved intet om min kone.
Hun ville ikke bare stå foran døren, når han græder om natten.
Kan du ikke se, hvad du gør ved ham?
Colin har brug for at leve. Dette hus er et fængsel for jer begge.
Beklager, sir. Hun rejser i morgen.
Godt.
Jeg kan gemme mig i haven og være lykkelig.
Det kan jeg ikke i skolen.
- Vi vil heller ikke have, du skal væk. - Han har ret. Det gør vi ikke.
Men du kan ikke blive i haven for evigt. Livet for brug for at leve.
Siger drengen, der ikke har oplevet det.
Siger pigen, som ønsker sig så uelsket, at det virkelig sker.
De kan ikke lide mig som dig. Jeg bliver alene igen.
Er den røg normal?
- Nej. - Far? Far!
Løb! Løb!
Mary! Kom væk!
- Hvem er derinde? - Mr. Craven. Vi ved ikke hvor.
Det ved jeg!
- Brigaden er tilkaldt! - Mary!
Nej, tøs.
Nej!
- Kom tilbage! - Mr. Craven!
Colin?
Colin!
Mr. Craven!
Hvor er min søn?
Kom nu...
Mr. Craven!
- Jeg forstår ikke. - Jeg vidste, du ville være her.
Jeg går ikke. Det kan jeg ikke.
- Mr. Craven, kom med mig. - Ikke uden min søn.
Din søn er ikke her, men han er i sikkerhed.
Jeg kan ikke efterlade ham. Ikke igen.
Jeg gik fra din søn for fem minutter siden.
Jeg sværger på Grace Cravens sjæl.
- Kom så! - Nej...
Jeg kan ikke løfte dig.
Jeg kan ikke... Efterlad mig bare.
Lad mig være.
Han har brug for dig. Din søn har brug for dig.
Jeg har ødelagt alt.
Kom så! Vi skal ud!
Mr. Craven, jeg skal bruge din hjælp.
Mor?
Mor.
Bliv her.
Jeg ved, du ikke kan, men bliv her.
Mary!
- Mary, er du uskadt? - Ham. Tag ham først.
Vis mig...
Vis mig min søn.
Det er smukt.
Og det er vores.
Det var hendes, men jeg tror, hun ønskede, vi skulle dele.
Er han her?
Hvor er min søn?
Kald på ham.
Colin?
Colin!
Far?
Colin.
Far, jeg er her.
- Colin? - Far?
Jeg troede, jeg havde mistet dig.
Af alle steder....
Nej. Vent.
Jeg beder dig.
En, to...
Hvordan er det...?
Magi.
Hemmeligheder.
Hende.
Hende?
Hans mor.
Hvordan kan det være, vi bliver belært af vores børn?
Hvordan kan det være?
Undskyld.
Jeg er så ked af det.
Det er nok.
Sig mig...
Kan du lide vores have?
Vi har et fransk vindue med udsigt over...
Der var engang tre folk, der elskede hinanden.
- Fire. Har du Hector med? - Måske var det ham, ikke dig.
Fem. Min far skal også med.
- Og Martha. - Seks.
Der var engang seks mennesker, der boede i et gammelt, forladt hus.
Delvist forladt.
- De opdagede en have. - En af dem gjorde.
De vidste det ikke først, men haven var magisk.
Fordi den var magisk, ville den redde dem, ligeså meget som omvendt.
- Fortæl mere om Hector. - Ti stille. Ellers fortæller jeg den ikke.
- Undskyld, Mary. - Undskyld, Mary.
Tak.
Hvis I kan være stille, så prøver jeg igen...