Detta har hänt...
Dödsvågen är här om tio dagar.
Jag fann ett strålskyddsrum med rum för tusentals.
Frälsningen finns inuti.
Strålningen struntar i om du är Trikru eller Azgeda.
Azgeda kommer aldrig att se insidan.
-Tänk om vi delar? -Det kan jag leva med.
När det är dags att stänga dörren, ser Azgeda till att det blir gjort.
Jag för dig hem.
Raven, du måste lugna dig.
Din hjärnröntgen visade tecken på stroke.
-Jag har varit med om värre. -Du kan dö, Raven.
Vi kan inte skapa nattblod om vi inte åker till rymden.
Men Luna kan. Vi kan injicera oss med hennes benmärg.
Sen blir vi nattblod.
Jag bär det för att de ska slippa.
En dag kommer de att tacka dig för det du gör här.
-Om det inte funkar? -Abby! Sluta!
Då dör vi i vetskapen att vi gjorde allt för att rädda vårt folk.
Jag fixar det.
Säkert? Det är tungt.
Lämnades vi kvar för det här?
Att rädda teknikprylar?
Vi har pratat om det här.
Vi lämnades inte kvar. De återkommer.
Ursäkta om jag inte tror på vad ditt folk säger längre.
Murphy har faktiskt rätt.
Lugn. Honom kan de lämna, men jag är för häftig att lämna.
-Varsågod. -Grattis, Emori.
Du får bo i ett hål i marken i fem år.
-Tack för att du deltog. -Vi får i alla fall överleva.
Sa kackerlackan till korpen.
Systemkoll fullgjord.
Va?
Startsystem online.
Hör du inte?
Emori, hämta vårdkittet. Det är på kontoret.
Nej. Det är ingen fara.
Jag mår bra.
Lägg det där i lasten. Jag börjar med processorerna.
Nej, nej. Ingen kodning, okej?
Luna kan inte viska i ditt öra
och jag vill inte se din hjärna smälta.
Jag kodar inte. Jag kopplar loss.
Gör som jag sa, sen kan du ta rast.
Det här tar lite tid.
Visst.
Kom igen.
Vad är det nu?
Om hon inte kan använda hjärnan, varför behöver de henne?
Inleder startsekvens.
-Raven. -Becca.
Det kanske inte angår mig,
men varför bo i ett hål i marken
när man har en hel raket?
Hackar du i jorden eller anfaller den?
Det här är ju dumt.
Vi är alla döda innan nåt växer här.
Jorden överlevde Praimfaya en gång. Den kommer överleva igen.
Vi gör det för våra efterkommande.
Jag ska visa dig.
Ilian!
Titta neråt. Säg inget.
De är misstänksamma mot främlingar.
Ankara.
Vad för dig hit?
Krig.
Trikru behöver sina allierades hjälp att driva ut Isnationen ur Polis.
Min mor sänder våra bästa krigare till Polis.
Jag har fullt upp här.
Din mor förstår säkert.
Din klan behöver dig, Ilian.
Du har fått mitt svar.
Din mor skulle vilja att du strider.
Försvinn från min mark, Ankara.
Du berättade inte att du var krigare.
Varför kriga vid världens slut?
Det finns en underjordisk vattenreservoar
med filtreringssystem som fungerar än.
En del av vattnet går till trädgårdsfarmen.
Eller hur, mr Green?
Det tjusigaste jag nånsin sett.
Nästan.
Det blir inte enkelt.
Det blir hårt arbete för alla.
Men vi har kämpat tillsammans.
Vi ska resa oss tillsammans.
Ja!
Packa era saker. Bara vad ni orkar bära.
-Okej. -Vi går i gryningen.
Tack. Tack.
-Du är en hjälte, Monty. -Sluta.
Packa nu. Jag kommer så snart vi är klara med vapnen.
Jaha hade rätt.
Vi har mycket att packa. Är du inte för bakfull?
-Dömer du mig, Monty? -Lite grann.
Det fanns inget hopp. Nu finns det hopp.
Kom nu.
Jasper.
Du kommer att älska det.
Ge honom en stund.
Han fattar när vi tar bränneriet.
Vi behöver det inte. Det finns ett i bunkern.
Min lilla pojke är fullvuxen.
Och sen? Ska vi kura i en bunker?
Göra allt Jaha säger?
-Leva som på Arken igen? -Du pratar dumheter.
Sen när gör vi som Jaha säger?
-Tunneln går genom skogen. -Hur länge stannar du?
Vänder direkt. Säg till om du glömt nåt på labbet.
Annars kan jag hänga med dig.
Okej.
Clarke, får jag tala med dig?
Jag kommer sen.
Vad är det?
Det är en sak jag inte berättat.
Indra var med dem när de hittade bunkern.
-Vet Trikru? -Ja.
Vi var överens med dem om att dela på utrymmet.
Och vårt avtal med Roan?
Trikru går heller i krig än lever med Azgeda.
Mamma, Roan är min vän.
Vår allierade.
Inte nu längre.
Varför sa du inte det här förut?
-De kommer att döda honom. -Nej, Clarke.
Inte om han kommer godvilligt. Vi gör rum för en.
Indra sa ja.
Mina herrar.
Trevligt att se er.
-Jag ska bara... -Vänta här.
Var är vakterna?
De våra är inte tillbaka från Arkadia.
-Nej, Kane! -Clarke!
Roan!
Trikru. Vad menas med det här?
Det behöver inte bli våldsamt.
-Vänta. -Stanna!
Välkommen tillbaka till Polis, min kung.
Ge plats åt kungen!
Okej, Vi är säkra här.
Förklara.
Fängsla dem.
Tio man vid porten.
Ta hit wanheda.
Förklara, sa jag.
Skaikru och Trikru försökte ta templet.
De gav upp tornet för att göra det.
Det var dumt strategiskt sett.
Så jag lät bevaka tempelportarna.
Det var tur det.
Bra gjort, Echo.
För resten av armén till templet.
Ingen släpps in eller ut.
Gå nu.
-Hur länge har du vetat? -Jag fick just veta.
Du försökte varna mig. Tack.
Det här behöver inte bli krig.
-Det är det redan. -Bara om du strider.
Ditt folk förrådde mig, Clarke.
Vad vill du att jag ska göra?
Leva?
Strålningen är här om sex dagar.
Du delade bunker med oss.
Varför inte med Trikru?
Kane försökte väl få Indra att göra det
innan han sa ja till att låta mörda mig.
Kane försökte faktiskt rädda ditt liv.
Mitt, kanske. Inte mitt folks liv.
Det var innan du omringade templet.
Nu släpps ingen in för att överleva utan din tillåtelse.
Indra har inget annat val än att tala.
Okej.
Vi ska prata.
Men jag har ditt folk fångna.
Min kansler måste delta i mötet.
Han ska vara glad att han lever.
Och om nån kan övertala dödsfiender att flytta ihop...
Är det du.
Jag kallar till mötet.
Jag kan bara tänka på att ett krig pågår...
Och jag är lämnad utanför.
Inga krig kommer att stoppa Praimfaya.
Det vore i alla fall en krigardöd.
Bättre än att smälta.
Mitt folk har ett talesätt...
Frukta inte döden...
...För den är bara början på nästa resa.
Reinkarnation?
Tror du på det?
Grödorna dör på vintern
och lever upp igen på våren.
De flesta vet inte när deras vinter ska nalkas.
Men det gör vi.
Och det är en gåva.
Varför slösa bort den med att slåss?
Du har inte packat.
Jag försökte.
Säg nåt, Harper.
Jag är trött på att slåss, Monty.
Jag vet.
Det är vi allihop.
Men vi är säkra i bunkern.
Varje gång vi tror det, händer nåt.
Så vad tänker du göra?
Stanna här och dö?
Supa bort dina sista dagar?
Det gör de flesta jag bryr mig om.
-Monty, jag... -Det är snart gryning.
Bunkern ger oss en chans till en framtid.
Jag hoppas att du ändrar dig.
Det gör jag inte.
Jag...
Jag tänkte på Louis.
Hur du klandrar dig för hans död,
för att du inte räddade honom från det svarta regnet.
Det var inte för att du var feg, Harper,
utan för att du ville leva.
Det kallas överlevnadsinstinkt.
Det här är första gången
jag anser dig vara feg.
Går du inte åt fel håll?
Ville du säga adjö?
Tusan heller.
Hallå.
Jag sa ju tydligt att alla måste packa och vara redo...
I gryningen. Vi sätter igång genast.
Bra.
Det gäller mänsklighetens framtid, mr Jordan.
Ingen är tvingad att delta.
De tvingar oss att följa med.
Det är ett test. Hur angelägna är vi?
Det finns en utväg nu.
Det var inte så när festen började.
Om ni väljer att stanna, väljer ni döden.
Om det är ert beslut, är jag med er.
Hela vägen.
Annars är dörren där.
Ingen dömer er om ni går.
Okej, då.
Vi har väl ingenting att förlora.
Du kan inte ignorera mig jämt, Raven.
Fast du kan alltid försöka.
Men vi är likadana, du och jag.
Och jag vet sanningen. Du vill inte leva i bunkern,
och inte vara en snäll soldat
som alltid gör som Clarke säger.
Jag vet vad du vill.
Sluta! Sluta.
Jösses! Du är... Du är inte verklig.
Du är ett symptom.
Men jag kan ha rätt ändå.
Vad begär du av mig?
Jag vill hjälpa dig.
Din tid är snart ute.
Och jag menar inte strålningen.
Jag menar din hjärna.
Du måste fråga dig själv
hur du vill sluta.
Här nere? Eländig, i smärta.
Eller där uppe? Sväva fritt.
Jag har kört simulationer. Bränslet räcker inte tillbaka.
Vem talar om att åka tillbaka?
Dina vänner är omhändertagna.
De behöver inte dig för att överleva i bunkern.
Men du behöver dem om du går dit.
Datakoden förstör dina neuroner allt snabbare.
Snart kan du inte knyta dina skor,
ännu mindre omvandla en uppskjutningsdräkt
till nåt du kan göra rymdpromenad med.
Kan du hjälpa mig att göra det?
Om du ändå ska dö, kan du lika gärna dö med fin utsikt.
Kom tillbaka. Jag är redo för en gång till.
Din vän Miller borde vara tillbaka nu.
De kommer inte tillbaka, John.
Så vi far till Polis ensamma.
Båten är på fel sida vattnet.
Vi klarar det aldrig.
Då rider vi väl ut stormen i fyrbunkern.
I fem år?
Vi kommer att svälta.
Vem behöver mat när man har kärlek?
Vi blev visiterade där ute.
Om jag inte är tillbaka om en timme, anfaller min armé.
Inget skulle glädja mig mer.
Du måste vara Gaia.
-Jag är... -Jag vet vem du är.
Wanheda.
Du hjälpte mitt folk att hitta bunkern. Tack för det.
Och du gav lågan till en ovärdig kung som förstörde den.
Jag är inte lika tacksam.
Få se vad allt ståhej gäller.
Efter dig, Wanheda.
Alla mina fiender samlade.
Vilka är de?
Trikru-alliansens krigsherrar.
Hon skulle ju vara ensam.
Det vore väl inget kul.
Du mördade vårt folk.
Du brände våra byar,
och du har mage att komma hit i fredens namn.
Inte fred. Överlevnad.
Ni försökte ta bunkern för egen del.
Men här är jag, villig att samtala.
Trikru-alliansen behärskar templet.
Klart att du är villig att prata.
Och Azgeda-alliansen omringar det.
Inga av er kommer ditin om vi inte kommer överens.
Det här kriget är oundvikligt.
Enda skälet till att det inte har hänt förut
är Lexas befallning.
Det enda som är oundvikligt är Praimfaya.
Om sex dagar är alla utanför bunkern döda.
Då sätter vi igång.
Roan.
Vi har pratat.
Nu strider vi.
Nej. Det finns rum för 1 200 personer här inne.
Vi kan dela utrymmet.
Alla klaner kan överleva.
Det hade varit Lexas önskan.
Det har du rätt i.
Och om hon var här, kanske klanerna hade lytt henne.
Men eftersom vi inte har nån befälhavare,
får det bli krig.
Vad gör du?
Jag vet att du har lågan.
Octavia gav den till dig.
Du borde gå härifrån.
Jag kan inte låta dem kriga om det enda som kan rädda oss.
Inte ens Wanheda kan hindra klanerna från att döda varandra.
Nej. Men en befälhavare kunde.
Det är klart.
Tyvärr behöver vi en Natblida för det.
Utropa mig till befälhavare.
Den sitter fast som de andra, men det här är rätt dörr att spränga.
Hur många gasbehållare har vi?
Du skojar.
I väderberget använde vi vatten mot gasen.
Jasper är nog redo för det.
Lugn. Låt mig tala med dem.
Bellamy, vi har över 400 personer redo att marschera.
Vapen.
-Harpers. -Hur många fler av dem är beväpnade?
Jag vet inte, några stycken.
ÅUE.
"Återuppliva ej."
Jasper, sänk vapnet.
Öppna dörren.
Vi vägrar komma ut.
Det här är vansinne.
Vill du dö, när det finns ett sätt att överleva?
Och de andra?
Det är just det. Vi ser det inte som ett liv.
Gå, snälla.
Vi slösar med tid. Ordna laddningen.
Förbered vapnen.
Skjut bara om ni blir beskjutna. Uppfattat?
Vänta ett tag.
Jasper, folk kommer att bli skadade. Jag vet att du bryr dig.
Om du inte vill att folk ska bli skadade, öppna inte dörren.
Vi är klara. Vi bör utrymma.
Mr Jordan.
Jag vägrar lämna barn här att dö.
Du skickade dem dit för att dö.
Skillnaden är att de har ett val nu.
Och det har du också.
Vad pratar du om?
Det här är vad de vill.
De är berusade och vet inte vad de vill!
Avvakta.
-Var redo att utgå. -Ja, sir.
Va? Du kan inte.
Beklagar. Bellamy har rätt.
Vi kan inte rädda dem om de inte vill bli räddade.
Om Octavia var där, skulle du låta henne stanna?
Om hon var där, skulle jag i alla fall få säga adjö.
Var är ilian?
Hon kanske inte kan prata.
Hon kanske inte vill att vi hör hennes accent.
Så är det, eller hur?
Skairipa.
Du förväxlar mig med...
Jag såg dig i Polis.
Du mördade min vän Terro.
Du högg huvudet av honom.
Jag är inte samma person längre.
Jag avråder dig från det här.
Gå härifrån.
Döda henne!
Det här är den jag är.
När förstärkningarna kommer,
kan vi nå templet från väster.
Vi hinner inte.
Vi måste först få ut Boudalankru.
Här och här.
Signal för utropande.
Lågan förstördes. Hur är det möjligt?
Du sa att du såg det.
Den var krossad.
Jag såg vad de ville att jag skulle se.
En ny befälhavare är till vår nackdel, Roan.
Vi kontrollerar tornet.
Låt mig stoppa utropandet.
Åtminstone tills vi vet vem som är Natblida.
Jag vet vem det är.
Leder du ceremonin?
Ja. Lågan valde mig till dess beskyddare.
Våra spejare rättar sig efter det.
Har de hittat en Natblida?
-Tydligen. -Vilken klan tillhör de?
Det här är ovanligt, Gaia. Inget rådslag har ägt rum.
Det finns obesvarade frågor.
Genom mörkret...
...Lever lågan vidare.
Kroppen förgås...
...Men anden är stark.
Må anden välja vist.
Anden har valt.
Låt befälhavaren stiga fram.
Vad är det här?
Wanheda är ingen Natblida.
Befälhavarnas blod...
...Är ditt blod.
Må anden välja vist.
Må befälhavarnas ande vägleda mig.
Bara lögner.
Ut ur den här helgade kretsen.
Här finns inget helgat.
Wanheda gör vår tro till åtlöje.
Jag försöker rädda oss, Ers höghet. Det vet ni.
För att vi är vildar som behöver räddas?
Praimfaya är nästan här.
Låt oss inte slösa mer tid.
Ta hit helaren.
Vad tar du dit till?
Vi vet inte om det fungerar.
Lågan kan döda dig.
Jag har inget val.
Berätta, helare.
Berätta för allihop
hur din dotter blev en Natblida.
Genom vetenskap.
Gjorde du henne till nattblod?
Ja.
Om vemsomhelst kan bli en Natblida, om vemsomhelst kan ta lågan...
Kan vi inte längre lita på blodet.
Men vi kan fortfarande lita på svärdet.
Vi har uppskjutit kriget länge nog.
Vänta.
Wanheda har rätt om en sak.
Krig är ett dåligt sätt att avgöra vem som ska överleva.
Du kallade hit alla dina spejare för ett utropande.
Men du glömde det viktigaste.
Ett rådslag.
Ett sista rådslag.
En mästare per klan.
En död istället för tusenden.
Den som vinner får bunkern.
Vinnaren...
...Får segerbytet.
Trikru är med.
Vill du kämpa eller brinna?
Det är inte svart regn, men kan ändras närsomhelst.
Så håll personen med kem-tältet inomhus hela tiden.
Ingen annan än vi
kan rädda oss.
Vi måste själva vandra vägen.
Det är inte för sent att ändra dig.
Jo, det är det.
Du kan fortfarande stanna.
Ingen svikare.
Tack för din förståelse.
Var är Monty?
Vi lastar ur jeepen.
Vi lämnar kvar den åt dig, förresten.
Sa du inte hej då?
Ta hand om honom åt oss, är du snäll.
Det vet du.
Må vi mötas igen.
Det lär vi inte göra.
Som du vill.
Monty?
Alla har gått. Vad gör du här?
Jag älskar dig, Harper.
Har du ändrat dig?
Nej.
Jag är här utifall ni ändrar er.
Ständig optimist.
Det gillar jag hos dig.
Jag är glad att du stannade.
Var inte en glädjedödare.
Vi tar in grejerna i fyren.
Se vad mer vi kan hitta på ön.
Är ni redo, eller?
Förlåt att vi är sena. Det har hänt saker.
En del negativt. De...
Vi berättar på vägen.
Är det här allt vi behöver?
-Ja. -Bra, vi tar med det.
Hämta Raven. Vi har ont om tid.
Massdöd i eld om fem dagar.
Raven.
Jag är upptagen.
Lämna allt som inte är nedpackat. Dags att gå.
Jag följer inte med.
Vad pratar du om?
Jag är döende, Murphy.
Sluta, Abby sa att om du inte använde...
Det har gått längre än så.
Ska du ut i rymden?
Vet du hur det känns att ha ont varenda dag?
När jag gjorde rymdpromenaden,
kändes allt bra.
Jag vill uppleva det igen.
Jag är ledsen.
Beklagar att jag utsätter dig för det här.
Det är inte ditt fel.
Jag kan leva med att mista ett ben,
men att miste förståndet...
Vad ska jag säga till de andra?
Hälsa dem...
Att jag gick ut i rymden.
Gå. Överlev.
Det är ju så kackerlackor gör.
Kan vi återgå till arbetet?
Ja. Visst, förlåt.
Var var vi?
Tryckförsegling. Ser det bra ut?
Okej. Tills vi kommer fram.
Hela staden är ett slagfält.
Ingen tidsbegränsning, inga vapen.
En krigare från varje klan strider tills bara en är kvar.
Vinnarens klan får bunkern.
Bara så där?
Utan vapen eller nån som är tränad i närstrid
kan vi omöjligt vinna.
Du, vi kämpar, vi dör.
Jag är här för kriget.
Översättning: Bengt-Ove Andersson