Jag föddes i rymden.
Jag har aldrig känt solen i ansiktet
eller andats riktig luft, eller flutit på vatten.
Det har ingen av oss.
Under tre generationer har Arken hållit de som finns kvar
av den mänskliga befolkningen vid liv, men nu är vårt hem döende,
och vi är människans sista hopp.
Ett hundra fångar har skickats ner på ett desperat uppdrag till jorden.
Vi är alla här för att vi har begått olika brott.
På jorden finns det inga lagar.
Det enda vi behöver göra är att överleva.
Men vi kommer att prövas av jorden,
och dess hemligheter, men mest av allt av varandra.
Tidigare på "The 100."
Fånge 319, ta av dig klockan.
Nej, den var min fars.
-Mamma? -Du kommer att skickas till jorden.
Clarke, förlåt att jag fick din far arresterad.
De arresterade honom inte, Wells. De avrättade honom.
Atom, min syster får inte gå ifrån lägret.
Om någon rör henne så får de med mig att göra.
Atom.
Jasper blev attackerad. De tog honom.
Han lever.
ETT ÅR TIDIGARE
Sådär ja.
Känner du det? Gör du det?
-Och nu ändras drivkraften. -Försvara.
Försvaret finns där.
-Skjut upp den. -Jajamen!
Precis sådär, grabben.
-De kan inte stoppas. -Var redo för en stor förlust.
Det är inte över ännu.
Faktiskt så var det här för 147 år sen.
En liten teknisk sak.
Ge er bara. Nu är det kört.
Vad missade jag?
Din man och din dotter som beter sig fjantigt.
Var snälla nu.
Kom igen, ner på planen.
Slöseri med tid. Slöseri... hejsan, älskling.
Hej.
Jag stötte på Bennett när jag kom från kliniken
och han har den där systemanalysen du bad om.
-Det här kommer inte hålla. -Vad sa du nu om drivkraft?
Jo då, jag känner drivkraften.
-Va? Ska du gå nu? -Bara i några minuter.
-Är allt okej? -Jo då. Du vet hur gamla båten är.
Det är alltid något.
Hans puls är ostadig.
Somna om!
Håll tyst!
Lyssna inte på dem.
Du kommer att klara dig igenom det här, okej?
Lovar.
Kan han inte bara dö?
Jag ska hämta rent vatten. Håll ett öga på honom.
Nej!
Nej! Nej!
Du, vakna. Det är okej. Allt är okej.
Det var bara en dröm.
Du heter Charlotte, eller hur?
Jag heter Clarke.
Det är okej att vara rädd.
Vill du prata om det?
Det... handlar om mina föräldrar.
De blev utsvävade och de...
Jag ser det i mina drömmar och jag bara...
Jag förstår.
Min pappa blev utsvävad också.
Hur hamnade du här?
Ja... vi tog mina föräldrars saker
till omfördelningscentrat och jag blev hysterisk.
De sa att jag attackerade en vakt.
Jag förstår dig.
Ser du den där lysande stjärnan däruppe?
Det är Arken som åker runt oss däruppe.
Jag tror att vad som än hände däruppe, du vet, smärtan...
...är något vi kanske kan lämna bakom oss här nere.
Vi kanske får en andra chans här nere på jorden.
Tror du verkligen det?
Jag hoppas det.
Det här är norrut tror jag. Kom igen.
Allvarligt? För vi kom just därifrån,
fröken-jag-kan-navigera- med-hjälp-av-stjärnorna.
Det är ditt fel att vi har varit bortkomna i två dagar.
Vi borde aldrig ha gått iväg för oss själva.
Kom igen. Vi hittar skeppet imorgon.
Det sa du igår också. Och jag är hungrig.
Trina, ta det lugnt. Vi är okej.
Kände du det där?
Vad är det?
Jag vet inte.
Jag kan inte se!
-Vi måste härifrån. -Herregud, det bränns!
Den jävla grabben, håller alltid på att strula med min skalle.
Han kommer inte klara sig länge till. Dags att hitta på en annan ursäkt.
Så där går det till.
Vi letade 800 meter i diameter.
Inte ett tecken på Trina eller Pascal.
Gick och hälsade på speciella trädet därute?
Atom tog sitt straff. Låt det vara nu.
Kan vara jordlingar.
Ja, eller så kan de hålla på att samla ihop sig.
Verkar vara en trend den senaste tiden.
Bellamy, folk är rädda och den där döende grabben,
lyfter inte precis på moralen häromkring.
Moralen kommer stiga när jag hittar mer mat till alla.
Och vad säger vi när de frågar oss om Trina och Pascal?
Nu? Inget. Det kan hända att det är bortkomna.
Vi fortsätter leta efter dem när vi går ut och jagar senare.
Vi går och dödar något.
Du ska inte med.
Jag vill att du stannar här.
Om jordlingarna cirkulerar,
kan vi inte lämna det här stället obeskyddat.
Okej då. Då får någon se till att få tyst på glasögongrabben.
Jordlingarna brände ihop såret. De räddade hans liv.
Räddade hans liv så de kunde hänga upp honom som bete.
Det här är inte något paradis precis.
Det är infekterat. Han kan vara septisk.
Någon framgång med att använda armbanden för att kontakta Arken?
Monty?
Svaret är ett stort nej.
Min mor skulle veta vad man borde göra.
Hur mår han?
Hur ser det ut som han mår, Wells?
Jag försöker bara hjälpa till.
Okej. Vill du hjälpa till?
Håll fast honom.
Det här kommer inte jag att tycka om, eller hur?
Hejsan.
Jag skulle behöva komma härifrån ett tag.
Vad säger du om att du och jag går till fjärilsängen?
Va?
Är jag för otydlig?
Atom.
-Men vapen... -Vad har du gjort med Atom?
Atom är okej.
Varför vill han inte prata med mig då?
Han kanske inte är intresserad.
Du kan inte hålla alla ifrån mig.
Atom måste lära sig. Om man inte lyder mig så är det kört.
Han fick betala priset. Nu är allt bra igen.
Och nu får jag betala priset för det.
Nästa gång du bestämmer att leka herre på täppan,
håll mig utanför.
Håll honom stilla.
Jag måste skära bort det infekterade köttet.
Sluta! Du tar livet av honom.
Hon försöker rädda livet på honom.
Det kan hon inte.
Försvinn.
Vi släpade inte honom flera mil genom skogen för att låta honom dö.
Det är kört för grabben. Om inte du kan se det så är du blind.
Han gör alla galna.
Ursäkta om Jasper besvärar dig,
men det här är inte Arken. Här nere betyder liv något.
Titta på honom. Han håller på att dö.
Octavia, jag har sett min mor bota folk hela mitt liv.
Om jag säger att hoppet inte är ute så är det så.
Det här handlar inte om hopp, det handlar om mod.
Du har inte styrka nog att ta det svåra besluten. Det har jag.
Han har varit såhär i tre dagar nu.
Om han inte mår bättre imorgon så dödar jag själv honom.
Octavia, nu går vi.
Jag stannar här.
Makt-hungrig, självisk skitstövel.
Han bryr sig inte om någon utom sig själv.
Inte för att vara otrevlig.
Ja. Sån är Bellamy.
Men han råkar också ha rätt.
Hur gick det?
Hejsan.
Jag sa till Jaha att det stämmer.
Arken har tillräckligt med syre i ett eller två år till.
Du fixar det.
Inte den här gången.
Jag har försökt, Abby. Det här är inte en liten störning.
Det här är systemet som kollapsar.
Folk måste få reda på det.
Nej. Det blir panik.
-Du låter som Kane. -För att han har rätt.
Nej. Vi kan inte ignorera sanningen.
Vi måste låta alla på Arken hjälpa till att fundera ut en lösning.
Och vad då, riskera anarki? Nej. Det är för farligt.
Lova mig att du lyder rådets regler,
och håller tyst om det här.
Lova mig det.
Jag kan inte det.
För Clarke. Gör det för Clarkes skull.
Jag gör det här för Clarkes skull.
De kommer att sväva ut dig, Jake.
Om du gör det här kommer jag inte att kunna stoppa det.
Du är arg.
Jag är inte arg.
Om du vill tro att Jasper är döende, varsågod bara.
-Du har fel. -Det hoppas jag.
Vad det här än är så innehåller det antibiotika.
Låt mig se.
Innan du nekar, tänk på vem som var bäst på växtlära i jordsfärdighet.
Jordlingarna använde det som ett förband.
Jag tror att té skulle vara ännu mer effektivt
om vi bara kan komma på vad det här är.
Jag vet vad det är. Sjögräs.
Titta, inga rötter.
Men då måste det finnas en vattenkälla häromkring.
Ja, den borde ha svaga strömmar med mycket sten i.
Vattnet är nog mer rött än grönt.
Jag vet var det är.
Okej. Kom så går vi.
Hallå där. Det är jag som vet hur det ser ut. Gör ni det?
Du vet, du borde,
kanske tänka om det här om hur mycket du hatar mig.
Det handlar inte bara om jordlingarna.
Vi är omringade av brottslingar. Vi behöver varandra.
Vi kommer att bli vänner igen.
Du såg till att min far dog. Kommer inte hända.
Det här är jorden, Clarke. Allt är möjligt här.
Om jag vore dig skulle jag låta bli.
Ja.
Men jag har känt Clarke hela hennes liv och mycket längre än du,
så jag bestämmer när när jag lägger av.
Ja, det syns att ni står varandra nära.
Vad är det?
-En bil. -Kom igen, killar.
Den har varit här i 100 år. Okej? Den kan vänta lite längre till.
Jasper kan inte det.
Hon är min.
Ta henne.
Vem fan är du?
Charlotte.
Jag dödade nästan dig.
Varför är inte du i lägret?
Med den där döende killen och allt,
jag bara...jag orkade inte mer.
Det finns jordlingar härute. Det är alldeles för farligt för en liten tjej.
Jag är inte liten.
Okej då...
Men du kan inte jaga utan ett vapen.
Har du någonsin dödat något förut?
Vem vet? Du kanske är duktig på det.
Hur ser sjögräset ut nu då?
Såhär.
Den där varelsen som bet Octavia, hur stor var den?
Stor. Vi kunde göra om den här till ett sorts nät.
Hitta något för att sänka ner den i vattnet.
Eller så kan vi göra sådär.
Nu sticker vi.
-Jordlingar? -Det kan vara ett krigsrop eller nåt.
Vad i helvete är det där?
Spring. Spring!
Clarke.
Din tur.
Clarke.
Förlåt.
Om du vill förlora riktigt snabbt,
så var det ett bra drag.
Vad är det med dig?
Ingenting.
Du kan berätta för mig.
Min pappa har hittat ett problem med syresystemet.
-Det är inte menat att jag ska veta. -De har haft problem med det förut.
De kommer alltid på en lösning.
Nej. Den här gången går det inte att fixa.
Rådet vill inte att någon ska veta.
Med rådet menar du min far?
Ja. Och min mor och alla andra.
Jag tror att han tänker berätta för alla ändå.
Clarke, det kan han inte. Han kommer att bli utsvävad.
Jag vet.
Men tänk om han har rätt?
Borde inte folk få reda på sanningen?
Du kan inte berätta för din far. Du kan inte berätta för någon.
Dina hemligheter är säkra hos mig.
Jag lovar.
Clarke, spring!
Det kommer in hit.
Täpp igen alla öppningar.
Kom igen! Det finns grottor härborta.
Bellamy!
-Vad är det som händer? -Luften blev tjock,
huden började bränna på oss.
Monty, min bror är därute.
Han klarar sig. Vi klarar oss alla.
Det finns fortfarande därute.
Vi måste springa ifrån det.
Jasper kan inte vänta mycket längre till.
Om vi dör i ett moln gjort av syra kan vi inte hjälpa Jasper.
-Är det där... -Sprit.
Grogg. Finkelolja.
Ta det försiktigt. Finn, det kan vara...
Whiskey tror jag.
Bättre än det hembrända på Agrostationen.
Alkohol är ett gift.
Det här är jorden. Allt är giftigt här.
Plus att det är något man gör med åldern.
Det är bra.
Varför skulle jag vara den som säger nej till traditioner?
Nej!
Charlotte, vakna.
Förlåt.
Händer det här ofta?
Vad är du rädd för?
Vet du vad? Det spelar ingen roll.
Det enda som betyder något är vad man gör åt saken.
Men jag sover ju då.
Rädsla är rädsla.
Ta död på dina demoner när du är vaken,
så kommer de inte att finnas där när du somnar.
Ja, men hur då?
Du kan aldrig vara svag.
Här nere är svaghet lika med döden, fara är lika med döden.
Får jag se på kniven jag gav dig.
När du känner dig rädd, håll kniven hårt
och säg, "fan ta dig." "jag är inte rädd."
Fan ta dig. Jag är inte rädd.
Döda dina demoner, tjejen.
Sen kommer du kunna sova.
Nu har det gått flera timmar. Jasper--
är väl omhändertagen. Octavia tar hand om honom.
Medan vi diskuterar det, hur kommer det sig att alla
tycker att det är fel av mig att vilja se Jasper överleva?
Som om jag är en tråkmåns. Jag kan vara rätt skojig.
Ja. Du tycker att jag är skojig. Eller hur?
Absolut. Bland annat.
Du är skojig.
Kommer du ihåg den gången--
Kommer du ihåg den gången du svek mig och fick min far avrättad?
Ja, det kommer jag ihåg.
Vad talade vi om nu igen? Skoj.
Ja.
Eftersom du drog upp det, det var inte jag,
för jag vill inte tala om det, vad tänkte du på egentligen?
Jag gjorde ett misstag, Clarke.
"Jag gjorde ett misstag, Clarke."
Det duger inte.
Jag kan slå vad om att du kunde inte vänta tills du berättade för pappa.
Berättade allt för honom så att han äntligen kunde se
att du var den perfekta sonen han alltid velat ha.
Vad vill du att jag ska säga?
Jag vill ha en förklaring.
Det kan jag inte ge dig.
Jag trodde att jag kunde lita på honom.
Jag trodde att jag kunde lita på min bästa vän.
Jag antar att vi båda hade fel.
Jag är fortfarande din vän.
Nej, det är du inte. Om du var min vän,
skulle du gå ut i dimman och aldrig komma tillbaka.
Okej, kanske vi borde... ta det lite lugnt nu.
Jag vet inte hur man gör det.
Har vi skojigt nu?
Den där grabben gör mig galen.
Jag pallar inte för det här längre.
Nu får det vara nog. Jag tänker få slut på det här.
Jag hörde att Bellamy gav honom tills imorgon.
Ja, men Bellamy är ju inte här, eller hur?
Grabben är döende ändå. Jag bara hjälper till lite.
Murphy tänker döda Jasper!
Låset sitter på andra sidan.
Släpp inte in honom!
Jag ska döda honom, okej? Släpp in mig!
Släpp in mig, Monty!
Ingen brådska. Jag mår bra här.
Jag har den!
Gör det!
Ni båda ser till att öppna luckan nu på en gång!
Nu i denna ostadiga tid förenar vi oss som en gemensam grupp.
Jag talar om det här för er för ni måste få reda på sanningen
och för att jag vill att både mitt och era barn ska få en framtid.
Var modiga.
Tänker du inte lyda rådet?
Pappa, jag vet om det. Jag hörde dig och mamma.
Okej, så du vet.
Jag har tänkt på det här länge.
Folk har rätt att få veta. Din mor förstår inte det.
Vad har du för plan?
Det behöver inte du veta om.
Du spelar in en video, så vad då?
Tänker du bryta dig in i kommunikationens huvuddator?
Vilket måste betyda att antingen är du självmordsbenägen eller bara dum.
Jösses. Du väljer minsann ett perfekt tillfälle
att börja bete dig som en typisk tonåring.
-Jag hjälper dig. -Nej. Nej, Clarke, det ska du inte.
-Men jag kan-- -Definitivt inte.
Nej. Nej, gumman.
Att du är så där envis, det har du fått av din mor, det vet du.
En av de många sakerna jag älskar er båda för.
Jake Griffin, du är arresterad för landsförräderi.
Pappa? Pappa?
Nej, nej, nej.
Släpp henne.
Släpp mig!
Jag varnar alla. Jag kommer på något.
Nej, Clarke, lyssna på mig. Gör inte det.
Släpp mig! Släpp mig!
Släpp mig! Pappa! Pappa!
Dimman har försvunnit. Kom igen.
Nu går vi. Jasper väntar.
Gårkvällen var rätt livlig.
Har du och Clarke någonsin...
Nej. Inget sånt.
Men förklara nu.
Din bästa vän berättar något rätt otroligt för dig.
Du verkar vara typen som faktiskt skulle hålla det hemligt.
Du känner inte mig.
Varför gjorde du det?
Jag vet inte. Varför bryr du dig om det?
Du visste om Arkens regler.
Du måste ha vetat att hennes pappa skulle bli utsvävad.
Jag gjorde ett val.
Om hon hatar mig i resten av livet för det,
det var jag som valde det och det är allt du behöver veta.
Det är borta.
Är det någon härute?
Jones?
Vi är här!
Tappade er i soppan. Var tog ni vägen?
Tog oss in i en grotta där nere.
Vad fan var det?
-Jag vet inte. -Var är Atom?
Fångad i en 100-årig bil på grund av giftig dimma.
Gårkvällen var rätt...
Vad är det för ord jag letar efter? Skoj.
Det var inte skoj. Det var oansvarigt.
Vi borde ha gått så fort dimman lättade.
Även om dimman hade lättat,
hade vi aldrig kunnat ta oss tillbaka genom den här skogen på natten.
Du var rätt tuff mot Wells.
Knappast.
Han är en schyst kille.
Och han älskar dig. Du vet det, va?
Men så fort din far kommer på tal säger han inget konkret.
Får mig att tro att han döljer något.
Så jag måste fråga dig.
Hur säker är du på att Wells är den som tjallade på din far?
100 procent. Okej? Han är den enda jag sa det till.
Är han den enda som visste?
Vem var det?
Fan också. Atom.
Döda mig. Döda mig.
Jag... kan... inte... andas.
Var inte rädd.
Gå tillbaka till lägret.
Charlotte, du med.
Döda mig.
Snälla, snälla.
Jag hörde skrik.
Charlotte hittade honom.
Jag skickade tillbaka henne till lägret.
Okej.
Jag ska hjälpa dig, okej?
Hallå, allesammans, de är tillbaka.
Vi måste till Jasper.
Jag behöver vatten för att blanda medicinen.
Hämta vad Clarke än behöver.
Jag borde väl gå och gräva graven.
Det är på tiden. De tänkte döda Jasper.
-Fick du tag på medicinen? -Ja, det fick jag.
Kom igen. Vi går och pratas vid.
Octavia, stanna här bara. Snälla, stanna här.
Stanna.
Atom.
-Det fanns inget jag kunde göra. -Nej.
-Men snälla. -Nej.
Någon som dog här?
Nej.
Jasper?
Andas fortfarande. Knappast.
Jag försökte döda honom men din psykopatiska lillasyster...
-Bellamy. -Min vad? Min vad?
Din lillasyster.
Ja, precis. Min lillasyster.
Har du något annat du vill säga om henne?
Ingenting.
Förlåt.
Få bort honom härifrån.
Hejsan, älskling.
Du måste varna dem, Abby.
Jake, sluta.
Arken är döende. Det finns inget annat val.
Jo, det gör det.
Vi har jorden.
Åtminstone har vi en chans.
Här. Behåll det.
Och ge det här till Clarke och säg till henne att jag...
Pappa!
Clarke, du borde inte vara här, gumman. Du vill inte se det här.
Det är okej.
Allt är okej. Det är okej.
Här. Behåll det åt mig.
Jake, det är dags.
Jag älskar dig, gumman.
Jag älskar dig.
Okej.
Herregud.
Förlåt.
Älskling, det är inte ditt fel.
Jag är så ledsen över Atom.
Jag antar att vi borde vänja oss
att folk kommer dö här nere, eller hur?
Men inte du. Hör du det?
Du får inte dö.
Wells?
Jag vet att jag inte förtjänar det men jag måste få reda på sanningen.
Det var min mor, eller hur?
Det var hon som sa till din far.
Jag ville inte tro det. Jag...
Jag kunde inte.
Jag skyllde på dig för att min far är död
och det är min mors fel.
Eller hur?
Wells, snälla.
Jag visste hur du skulle känna dig.
-Jag ville bara-- -Skydda mig.
Så du lät mig hata dig.
Vad gör inte goda vänner?
Kan du någonsin förlåta mig?
Det har jag redan gjort.
Lent.
Äckligt. Älskar det.
Kan jag få en klunk av det där?
Jasper!
Vi börjar med en svagare dryck.
Välkommen tillbaka, polarn.
Drömde jag eller blev jag spetsad av ett spjut?
Du kommer att ha ett imponerande ärr att bevisa det med.
Min räddare.
Tack för att du inte dog.
Jag tror inte att jag hade klarat av det idag.
Jag ska försöka att inte dö imorgon heller, om det är okej.
Men hejsan.
Hej.
Kunde inte sova?
Det kan jag aldrig.
Har du vakten?
Sätt dig.
Jag hade en mardröm.
Det har jag varje kväll.
Men... jag tror att jag vet hur jag kan få dem att försvinna.
Förlåt.
Nej!
Varje natt ser jag honom.
Din far.
Han dödar mina föräldrar och... och jag ser hans ansikte
och nu vaknar jag upp och ser ditt.
Och mardrömmen slutar aldrig.
Det enda sättet jag kan få det att sluta är att döda mina demoner.
Jag var tvungen.