Tidigare på The 100..
En av abscessen delades. Det var ljudvågorna.
- Fixa åt mig och skaffa dig en åt dig. - Nej.
Din sjukdom mot min.
Något säger mig att du bryter ihop innan jag dör.
Vattenfarmen ger oss knappt mat.
Om det här är den sista levande dalen på jorden, borde den vara vår.
Hälften av vårt folk går inte.
Det är Madi.
Det faktum att det finns en befälhavare där ute, komplicerar saker.
Vattenfarmen fungerar igen.
Gå ut i krig om ni vill, men berätta åtminstone att de har ett val.
Vad gjorde du?
Tog bort valet.
Jag vet hur det är att behöva något.
Vad var det?
Vakna, mamma.
Kan du höra mig, mamma? Du måste svälja det här röret, okej?
Snälla, låt mig göra detta.
Okej. Ge mig saltlösningen.
Du måste hålla tratten rakt upp, okej?
Bra.
Gå undan.
Är vi redo att arbeta igen, doktorn?
Hur fan kom du hit?
Stoppa strax innan midnatt. Så nära du kan.
Okej. Spola framåt.
En 24-timmars slinga. Smart.
Om du ursäktar mig, måste jag...
Hur lång tid har vi?
Om de försvann i morse, sex, kanske sju dagar.
Kolla över slingan. Jag vill veta var fan de är.
Det tog mig tio minuter att hitta återspolningen, broder.
Ni är sjuka allihop.
Det var därför du tog med er min mamma från Polis, -
- och hjälpte oss att öppna bunkern.
Ja, nu när ni är tillbaka, kanske hon kan göra sitt jobb.
Ta dessa till doktorn. Om hon fortfarande är där ute, -
- tryck ner några i halsen på henne.
Låt oss få vår funktionella pundare att fungera igen.
Vänta.
Pundare?
Jag är ledsen att behöva säga det.
Hon tog just en överdos.
Om du ger henne mer nu, kan hon dö.
Då har vi ett problem. Det ska jag säga dig.
Du magpumpade henne, så du har ju kunskap.
Jag ger dig 24 timmar att få henne att fungera igen.
När hon är på fötter igen, och om hon inte botar oss.
Då får ni båda förmodligen se er dotter dö.
Vad?
Är det något du inte kan fixa?
Förutom mitt ben? Nej.
Det tog henne ju sex år att ta oss tillbaka till marken.
Ändå är vi här. Han hatar att jag är så bra.
Försiktigt, grottan är inte stor nog för ditt huvud.
Ser du?
Okej, Eligius III då?
Det där är misslyckandets ansikte.
När vi var på moderskeppet hackade jag Eligius filer, -
- men jag lyckades inte med den.
Okej, vi är redo. Antennen är riktad mot Polis.
Starta den.
Den är inte ansluten än.
- Anslut den då? - Vad är fel? Blev ni sedda?
Ännu värre. De letar inte efter oss längre.
Vad menar du?
Okej.
Vill du vara till nytta?
Vad menas det med antennens position, -
- när vi såg ditt folk flytta vapen och förnödenheter till den norra utkanten.
Om McCeary flyttar sina trupper norrut, är Wonkru på språng igen.
Så mycket för att förblinda ögat.
Tyst, Murphy.
Vi kan inte hjälpa ti om vi inte vet all fakta.
Faktum är att jag utspelades.
De hackade himlens öga. Jag är imponerad.
Var inte det. Om McCreary vet att de kommer, har vi misslyckats.
Utan överraskningselementet, kommer det bli en massaker.
Vi måste säga åt dem att gå tillbaka. Låt oss få denna på toppen.
Kom om du kan höra mig, Bellamy.
- Echo... - Vänta, hon pratar Trig.
Varför talar vi Trig? Vad är fel?
De vet att ni är på väg.
Ni har förlorat överraskningselementet.
De vet att vi kommer.
- Clarke? - Det måste det vara.
Lyssna på mig, Echo...
Om Clarke är på deras sida, pratar även hon Trig.
Är Clarke på deras sida? Vad innebär det?
Det betyder att vi måste vara snabba.
Du måste gå tillbaka, Bellamy.
Vi har deras pilot, så du är säker nu.
Men du kan inte komma hit.
Det är omöjligt.
En lång historia, men vi kan inte gå tillbaka -
- och vi kan inte stanna.
Vi är fem dagar bort.
Det är hur lång tid du har att hitta en säker väg in.
Efter det -
- har vi slut på rationer.
Vi är på det. Var försiktiga. Klart, slut.
Clarke och McCreary?
Om det är sant tar jag itu med det senare.
Ta ditt folk söderut och speja, Lindo.
Håll er ur sikte och ingrip inte.
Vi behöver information om truppantal och vapen.
Du kommer med mig, Spacekru.
Japp.
Vapen?
- Jag följer med dig. - Så fan heller.
Förtroende måste förtjänas. Eller hur, överste?
Vad är fel?
Jag får aldrig vapnet.
- Du stannar här. - Du behöver min hjälp, Raven.
Nej, vi behöver stoppa McCreary från att -
- skjuta missiler mot våra vänner igen.
Tror du att jag skulle göra det om jag blev tillfångatagen?
Jag tror tortyr har ett sätt att få människor att tänka om.
Det tar inte lång tid.
Hon är vaken.
Mamma...
Clarke?
Hej.
Hur...
Mamma. Nej.
Jag vill inte att du ser mig såhär.
Jag behöver dig, mamma. Vi är i fara.
Octavias armé kommer om fem dagar, -
- om du inte behandlar McCrearys folk...
- Nej, Clarke... - Det är inget att diskutera, Madi.
Jag såg hennes foto.
Vem är hon?
Det är en lång historia.
Nu måste vi fokusera på att få dig på fötter igen, -
- så du kan operera.
Nej. De människorna... McCreary...
Är en mördare och sociopat -
- som råkar behöva göra samma som oss. Stoppa Octavia.
Han hotade att döda oss, eller hur?
Ja.
Jag gillar det lika lite som du.
Men om vi hjälper honom, överlever vi.
Hans folk vinner kriget.
Vi får oroa oss för det andra senare.
Dina hjärtslag är svara, mamma, och du återfår ingen vätska.
Jag oroar mig för att om du tar en till för att fungera...
Du har rätt. Mitt system äventyras för mycket.
Hur gör vi då detta? Avgiftning tar för lång tid.
Du måste fungera om 24 timmar.
Först gör du dig av med pillren.
Sedan tar du min väska, den är under sängen.
Det är en opiatblockerare i väskan.
Jag tog den från bunkern.
Travitirol.
De ger mig en snabb avgiftning.
Om mitt hjärta stannar, finns det adrenalin där med.
Mamma...
Det hände inte förra gången.
Förra gången? Hur länge har detta pågått?
För länge.
Ge det intravenöst.
Tjugo sekunder till start.
Du måste knyta fast mig först.
Varför?
För jag vill inte skada dig.
Vad hände med dig, mamma?
Du sa att vi hade fem år.
Vi har bara varit här i två år.
Jag gjorde allt jag kunde komma på -
- för att utrota de infekterade växterna.
För stunden är svampen instängd i sojabönodlingen, -
- men det varar inte länge.
Jag räddade några av de friska växterna för frön en gång...
Hur länge?
Ett år. Lite mindre med tur.
Ett år utan proteinkälla?
Vi alla vet svaret på det.
Abby...
Om vi inte får minst tio procent av våra kalorier från protein -
- över den tidsramen, kommer vi alla svälta ihjäl.
Jag är ledsen, men så ligger det till, Marcus.
Det finns bara en potentiell källa.
Kamphålorna.
Är det tillräckligt -
- för att räcka ett år?
Det borde vara när brottsfrekvensen börjar stiga.
Vilket den kommer att göra.
Pratar vi verkligen om det här?
Vad ska vi annars göra, Kane?
Kom med en annan lösning.
Det finns ingen annan lösning.
Bellamy och Indra vill prata.
Jag vet inte om vad, men vi avväpnade dem.
Du marscherar oss in i en massaker.
Vi får se.
Echo tog radiokontakt. Er fiende vet att ni är på väg.
Vi behöver inte oroa oss för missilerna, -
- men de flyttar vapnen till position.
Vi kan i alla fall våga påstå -
- att bara tre realistiska vägar in i dalen -
- kommer vara tungt beväpnade.
Echo spejar nu, och ser efter en väg in, -
- men eftersom vi inte kan gå tillbaka då de brände farmen, -
- och vi kan inte stanna på grund av svält, -
- tänkte vi låta dig veta att du mördat ditt folk.
Bellamy...
Njut av promenaden.
Vad är det här?
Bunker. Skytteposition.
De bygger en på var sida om ravinen.
Du måste inte vara spion för att se att det inte är bästa vägen.
Det är för högt. Det är förbaskat kallt, -
- och de kommer se dem komma på mils avstånd.
Kom igen. Nu går vi...
Inte så snabbt.
Vi spejar, inte stjäl, Murphy.
Det är lätt för sig att säga, Du har redan ett vapen.
Hej där mina sköna. Vapen. Titta.
AMMUNITION
Lådan intill är ammunition.
De kan ju inte skjuta oss med något de inte har.
Följ mig.
Släpp vapnet. På en gång.
Skjuter du mig, skjuter hon dig.
Varför låtsas vi bara inte att detta aldrig hände.
Jag har en bättre idé.
Hon släpper sitt vapen, annars förvandlar vi dina vänner till rosa dimma.
Kontakta McCreary. Säg åt honom att vi har dem som tog Shaw.
Det skulle vara en stor vinst.
Vad fan gör du, Shaw?
Vi gör såhär.
Låt dem gå och ta mig, McCreary får sin pilot.
Han avfyrar sina missiler och ni blir hjältar.
Jag knyter fast honom och dödar de andra.
Snyggt kastat.
Tack.
Det var så lite.
Vill du fortfarande ha ett vapen, John?
Ja, för tusan.
Du kan stanna.
Jag sa åt dig att ligga ner.
Barnet är okej.
Det vet vi inte. Du behöver träffa en riktig läkare.
Du med.
Jag oroar mig också för Abby.
När McCreary kommer för oss, skulle hon kasta sig -
- framför en kula för mitt barn, utan att blinka.
Hon är en modig kvinna.
Opiater är skit.
När jag var i tjänst, för en evighet sedan, -
- förlorade jag fler män på grund av piller än i krig.
Det här kriget, då?
Är vi på den rätta sidan?
Hur kommer det sluta?
Höga förluster för båda sidor.
Wonkru kommer förlora mycket vid gränsen, -
- men när de väl är inne, är deras antal och träning...
Den röda drottningen kommer regera över den gröna dalen.
Den största frågan är hur mycket som finns kvar när skottlossningen är över?
Vem vet, Kane?
Hon kanske förlåter dig och Abby för avhopp och förräderi, -
- istället för att slakta oss alla och vi lever lyckliga i alla våra dagar.
Octavia förlorade lyckan för längesedan.
Hur väljer man mellan ett monster och djävulen?
Sluta nu! Nej, snälla. Min kropp klarar inte detta.
Jo, det gör den.
Madi...
Lämna henne utanför det här.
Lita på mig. Jag vet vad jag pratar om...
Det spelar ingen roll vad du säger. Vi ska ta dig igenom detta.
Ser du vad hon gör?
Hon beter sig som om hon kan besluta åt dig.
Hon beslutar om vem som ska få leva och dö.
Låt henne inte besluta åt mig.
Inte för mig. Om jag dör, förlåter du dig aldrig.
Du valde detta, inte Clarke.
Hon sa att hennes mamma är snäll, Kärleksfull.
Vad hände med dig?
Nej, mamma.
Vad pågår? Vad gjorde jag?
Det var inte du.
Vad hände med henne?
Hennes hjärta stannade.
Snälla, fungera.
De behöver se oss göra det här.
Vi alla känner till situationen.
Vad vi ska göra här, är att överleva.
Vissa av er tycker det är en synd.
Men synden skulle vara att låta oss själva svälta till döds -
- när vi vet...
Att vi är de sista människorna.
Skölj ner det med grönsaksbuljongen. Det gör det lättare.
Ett år.
Jag vet inte om jag klarar det.
Jag tänker bara på kamphålorna. Deras ansikten...
De dog så vi kunde leva.
Hedra dem.
Låt inte deras uppoffring gå till spillo.
Jag kan inte.
Jag vet att det är svårt, men vi måste...
Nej, sa jag.
Vi måste alla besluta själva.
Det finns inget val.
Om du inte äter, svälter du.
Det finns alltid ett val, Abby.
Det vet du.
Mamma. Mamma!
Du räddade hennes liv.
Ska du verkligen rädda deras?
Jag är trött, Madi. Vi pratar om det senare.
Jag älskar dig, Clarke. Men vi är på fel sida av kriget.
Kanske det. Men du får leva.
Leva med oss själva är en annan historia.
De gräver sig in på alla tre norra punkterna.
De uttorkade bifloderna. Här, här och här.
Varje position har två bunkrar på varje sida av ingångspunkterna, -
- med skyttar lika fördelat.
Det var som fan!
Han använder min spelbok.
Två skyttar positionerade vid varje ingångspunkt.
Min strategi krävde användning av Eligius sprängskydd.
Jag tappade min anteckningsbok vid bensinstationen.
McCreary måste ha hittat den.
Hur detaljerat?
Distributionsformationer. Vapenfördelningar.
Val av första anfall. Motdrag.
Allt jag kunde komma på.
Och jag tänkte på allt.
Okej. Så finns det en säker väg in eller inte?
Vi kommer bli tungt beskjutna. Men så länge vi håller ihop -
- kan vi klara det. Har alla förstått?
Jag behöver träffa henne. Nu.
Släpp in honom!
Du behöver inte den.
Hittade spionen en väg in?
Ja.
Ut, allihopa.
Innan jag säger detta, behöver vi klargöra vissa saker.
Jag lyssnar.
Det här kriget som du är så orolig över kommer snart att starta -
- på jordens sista levnadsbara mark.
Det är monumentalt idiotiskt.
Men det är här, och om fyra dagar när vi marscherar in i den dalen, -
- kommer vi kämpa på rätt sätt.
Är det rätta sättet med oss som vinnare?
Det slutar med att den andra sidan ger upp.
När de sänker sina garden, delar vi dalen med dem.
Inga avrättningar. Ina kamphålor, Äkta frid.
Tro det eller ej, men så vill jag med ha det.
Jag önskar att jag kan tro på det.
Okej. Jag accepterar dina villkor.
Berätta nu hur vi vinner kriget.
Indra har detaljerna.
Bellamy.
Detta är hur det var menat att bli.
Du och jag, kämpar sida vid sida.
Jag kämpar inte för dig. Jag kämpar för att återse familjen.
Jag har alltid älskat att se dig sova.
Jag vet vad du menar.
Jag trodde att jag hade förlorat dig.
Jag började ta pillren efter Allie.
Ravens isbad fungerade på min hjärna...
Du behöver inte förklara, mamma.
Jo, det gör jag.
Vi gjorde saker för att överleva.
Saker ingen människa ska behöva göra.
Inte en chans. Jag tar inte bort deras val.
När de är hungriga nog, äter de.
Lyssna på mig. Ingen vill göra det här.
Men vi kan inte låta dem svälta.
Om de dör av undernäring, kommer deras muskler att förtvina.
De kommer inte ha tillräckligt med kött på benen...
- Jag kan inte lyssna på detta! - Du måste höra detta.
På Arken, hade generation Blight -
- ett val, som de aldrig återhämtade sig från.
De som åt, tvingades att se de som inte åt att dö långsamt, -
- och deras skuld krossade dem nästan.
Vad vill du att jag ska göra?
Göra det brottsligt att inte vara kannibal?
Så kan man också fylla en frys.
Först får vi full överensstämmelse.
Därefter tar vi hand om förnödenheterna.
Förnödenheter?
Det är mitt folk du pratar om!
Jag vet. Det är mitt folk också.
Jag antar att du vi att jag gör ett undantag för Kane?
Nej.
Marcus är nyckeln.
Övertalar man honom, följer resten efter.
Vad är det med vapnen?
Vi hedrar de som dött, så att vi kunde leva.
Jag gör allt för er, det vet ni.
Det gjorde de också.
Jag kan inte göra det.
Ät.
Förlåt, men jag kan inte.
Jag kanske inte var tydlig nog.
Det är inget val.
Det är det för mig.
En av männen i gårdagens arena var min bror.
Då gav han sitt liv, så att du kan leva.
Så att vi alla kan göra det.
Hela honom! För oss alla!
Hela honom för oss alla.
Jag menar inte att vara respektlös, -
- men jag skulle hellre dö med min bror än...
Octavia.
Vad gör du?
Antingen är du Wonkry, -
- eller så är du Wonkrys fiende. Välj.
Octavia, släpp vapnet. Snälla.
Ät eller dö.
Gör inte så, snälla.
Det här är inte du, Octavia.
Snälla, släpp vapnet.
Bara ta en tugga.
Gör det.
Ät eller dö.
Snälla, Octavia.
- Ät eller dö. - Nej, sluta. Hon äter.
Det räcker!
Jag ska äta.
Det var jag.
Det är okej.
Det var jag.
Det är okej.
Är du galen?
Är du? En död och kriget är över.
Vi har pratat om detta. Oavsett vad, är vi på hans sida.
Hur kan du fortfarande vara emot Octavia -
- efter vad din mamma sa när vi gick ner dit?
Hon mördade sitt eget folk för att bryta deras vilja.
Jag vet.
Hur hemskt det än var att ta bort deras val, -
- och skylla allt på henne...
Hon bar ansvaret, så de slapp.
Precis som du i Mount Weather.
Jag har aldrig berättat det för dig.
Det är mycket du inte har berättat.
Bellamy. Raven, Octavia, till och med Murphy.
De sågs alltid som hjältar.
Medan det var du, hela tiden.
Tills nu.
Jag skäms över dig.
Lyssna nu. Det jag gjorde, var för mitt folk.
Gissa vad?
Nu är du mitt folk!
Clarke, jag behöver din hjälp.
Jag kommer strax.
Jag sa aldrig att jag var en hjälte, Madi.
För det är jag inte.
Bellamy.
Sista rationerna.
Om du vill ha oss i fronten...
Nej.
Jag klarar det här. Ni stannar.
De lämnar tälten här.
När kampen är över imorgon, kan ni komma med oss.
Jag sa åt Octavia att vi täcker ca 80 hektar i dalens östra kant.
Odla något annat än alger, okej?
Ladda upp, allihop.
Okej. Fungerar det?
Ja, det fungerar för mig.
När skottlossningen börjar, tar det tio minuter -
- för McCrearys förstärkning att komma -
- så använd inte all ammunition innan det.
Det har gått fyra dagar.
Vi är på väg ut i krig. Du kanske ska förlåta mig för att ha räddat ditt liv.
Jag är inte arg på dig för att du räddade livet på mig.
Jag är arg för att du får mig att bry mig om ditt.
Förstått?
Ni är snart tillsammans.
Det är nästan gryning.
Låt oss gå igenom det igen.
När jag signalerar, öppnar vi eld mot första pillerlådan.
Och position A här.
Enligt Diyoza, är första tecknet på ett anfall...
Första anfallstecknet, är när McCrearys styrkor är vid B och C -
- och konvergerar för att förstärka A, med tron att i kommer igenom.
Det lämnar de andra två dörrarna vidöppna.
Vi kommer igenom här, punkt C.
Om timingen är rätt och vi rör oss snabbt, finns inget motstånd här.
När vi är i skogen, tar vi byn.
När vi är i skogen, vinner vi.
Okej, jag ska säga åt mitt folk.
Ditt folk?
Spara det åt fienden.
Sprid ordet. Vi går vid första ljuset.
Säg åt Echo att jag berömde honom.
Du kan säga det själv om två timmar.
Det kommer vara värt det.
När vi är i dalen, -
- är allt vi behövde göra för att ta oss dit, -
- verka rimligt, du kommer få se.
Jag hoppas att du har rätt.
Det måste jag ha.
Barnet?
- Fint. - Bra.
- Hur är din nacke? - Den är bara bra.
Du har två sekunder på dig att säga varför du lämnar in dig själv.
Det är allt jag behöver.
Wonkru vet om att du har min strategi.
De vet alla steg ni gör, innan ni gör dem.
Med andra ord, kommer ni att förlora kriget.
Eller så får du vapen av oss och vi berättar hur du vinner.
Varför skulle du berätta det för mig?
För att jag inte släpper in djävulen i denna trädgård.
Undertexter: Therese Karlsson