Vi föddes i rymden. De sa att jorden var obeboelig.
Men de hade fel. Vi har kämpat för våra liv sedan vi landade.
Några av oss är knäckta, men de flesta av oss finns kvar, -
- i sökan efter överlevande från Arken för att skapa något bestående -
- i vildmarken... Ett hem.
Våra ledare tror att vi måste skapa fred med jordslingarna för att överleva.
Men fred är något främmande här.
Jag går inte in. - Clarke...
Det påminner mig vad jag gjorde för att få hit dem.
Må vi mötas igen.
Jordslingarna tänker anfalla lägret. Väntar vi så dör vi.
10 man med automatgevär är allt. - Du vill att jag skaffar vapnen.
- Flytta på dig, jordsling. - Vad fan tror du att du gör?
- Det du inte vågade göra. - Pike som kansler!
- Grattis, herr Kansler. - Låt oss avsluta det vi började.
- Tänker du på ditt hem? - Om Arkadia är mitt hem.
Då jag stack hette det något annat. Jag var någon annan.
Du lämnade som en hjälte, och du återvänder på samma sätt.
Bergsdräparen återvänder med Isdrottningens lik.
- Du kommer med rättvisa. - Du kommer med rättvisa.
Vi kommer med fred.
- Där är de. - Titta på dem.
- Vad har hänt med dem? - De är sårade.
- Vad hände där? - Bellamy, är du okej?
- Jag mår fint. - Vad hände därute?
- Vad hände där? - Kanslern sade...
Stäng porten.
Hör upp, allesammans.
För 24 timmar sedan valde ni mig som kansler.
Varje handling jag utfört, och de jag ska utföra...
Är för att nå ett heligt mål:
Skapandet av ett självförsörjande och blomstrande -
- och säkert Arkadia. - Ja!
Imorse, på lerig mark, har har vårt folk hedrat de -
- som tagits från oss, för att meddela jordslingarna.
Detta är vår mark nu.
Gör motstånd och du kommer bemötas med kraft.
Kämpa och du kommer välkomnas av döden.
I dag är en ny början. Skriv ner det.
Minns det, som jordslingarna kommer att minnas det.
Kansler Pike, berätta för dem.
Inga sårade.
10 mot 300, och inga sårade.
Hur är det möjligt?
Heda!
The 100 Säsong 3 - Avsnitt 5
- Alla har skottsår. - Heda, kom snabbt!
- Indra. - Heda.
Jag behöver bandage.
- Håll dig borta, du är en av dem. - Indra, låt henne hjälpa dig.
- Indra, vad hände här? - De anföll oss när vi sov.
Vi höll utkik norrut för Isnationen.
De dödade ryttarna först. Vårt infanteri kunde in komma nära.
Sen avrättade dem de skadade.
Mötet var för två dagar sedan. Hur kunde Kane göra detta?
Det var inte Kane. Det var Pike.
- Hur undkom du? - Bellamy.
Var Bellamy med dem?
Han ville skona de sårade, men de lyssnade ej.
Han fick Pike att låta mig leva, så jag kunde lämna ett meddelande.
- Vilket meddelande? - Himmelfolket lämnar koalitionen.
Det är deras mark nu. Vi kan lämna, eller dö.
Skicka ryttare.
Jag kallar på de 12 klanernas arméer. Om en dag, lägger vi Arkadia i ruiner.
- Och alla inom dess murar. - Javisst, Heda. Avfärd.
Vänta. Ge mig tid att fixa detta.
Stoppa henne!
- Vad gör du? - Jag kan inte låta dig gå, Clarke.
- Är jag är din fånge bara så där? - Ja.
- Lexa, låt mig gå till Arkadia. - Nej.
Låt mig åtminstone prata med Kane. Vi kan få hit honom.
Indra, vid mötet sa Kane att han gav dig en radio.
Kontakta honom, snälla.
Är det sant att du tänkte lämna lägret för att träffa Indra?
Finns det inget viktigare än att jag smyger ut ur lägret?
Det är faktiskt därför du är här.
Indra kontaktade oss. Hon vill träffas.
Jag hade gått själv men Pike övervakar allt jag gör.
Vill du att jag träffar Indra?
Du måste.
Jag är på. Men hur kommer jag ut? Porten är beväpnad med...
Kryp 6 meter och du är utanför muren.
Gå ut och ta reda på vad som hände. Rapportera tillbaka. Kan du göra det?
Jag är född till det här.
Marcus Kane, kom till kanslerns kontor..
Vårt mål är att säkra vatten och bördig jord.
Med försvarbar terräng på alla sidor.
En radie på 15 kilometer runt om Arkadia borde räcka.
15 kilometer. Där finns en jordslingby.
Otvivelaktligen platsen för en motattack.
Att rensa den blir vårt första uppdrag. Vart ligger byn?
Rensa byn?
Lämna oss.
Ja, sir. Kane och Lincoln väntar utanför.
Jag tänkte att du ville ha tillbaka denna.
Har du något att berätta?
Vi gick för långt.
Jag vet att det är brutalt, men vi lämnar inga överlevande.
Vi har inte medicin nog att hjälpa dem, och vi kan inte riskera -
- att de återvänder för att döda oss.
Vi har alla lärt oss att krig får oss -
- att göra saker som vi försöker glömma resten av våra liv.
Det enda råd jag kan ge dig -
- är att tänka på de liv vi räddade idag,
Inte de som förlorades.
Kan du göra det?
Ja, sir.
- Han är redo för dig. - Vad fan hände därute?
Vi gjorde det vi behövde.
Vakna!
Ni anföll en armé som skulle hjälpa oss.
Ni mördade oskyldiga människor.
Är det den du är?
Du var upprört över Väderberget.
Du har startat ett krig, -
- som kommer döda oss alla. - Du borde vakna!
Säg inte att Träfolket och Isnationen är olika.
Träfolket dödade 37 av mina vänner, innan du landade på jorden.
Vi startade inget.
- Det gjorde de. - De?
Du vet vad jag menade.
En gång gjorde jag det.
Danae blir värre och värre.
Antibiotika varannan timme.
Håll mig uppdaterad.
- Vad fan, Abby? - Lugn!
- Du är upprörd.
Du gav mig sparken.
- Jag sparkar ingen. - Att sjukanmäla mig är likadant.
- Kom. Låt oss... - Nej!
- Mitt ben mår fint. - Nej.
Att patrullera och jobba på muren gör det bara värre.
Och?
Inte göra någonting?
- Läker det mitt ben? - Ditt ben kommer aldrig att läka.
Målet är att minska smärtan.
Om du fortsätter -
- kommer inte ens det att hända.
Du kan ändå göra nytta.
De har varit upptagna.
Välkommen hem, Thelonious.
- Då börjar vi. - Otan, håll dig nära.
Öppna!
Det hade jag inte väntat mig.
Bevaka porten.
Kansler Jaha?
Skönt att se dig. - Shawn Gillmer?
- Är Odlingsstationen okej? - Inte alla.
- Han är med mig.
Beklagar, sir. Ingen jordsling förbi muren.
Kanslerns order.
Jag sade att han är med mig.
Be honom att överlämna ryggsäcken!
- Låt bli. Nej! - Otan!
- Kom, så tar vi honom. - Otan!
- Eld upphör. - Vi behöver en läkare!
Den tillhör mig.
Han tänkte ta mitt vapen.
Du kommer att bli bra, Otan.
Gå till Ljusets stad. Alie väntar på andra sidan.
Han ligger där, snabbt!
Thelonious?
Han är borta. Jag är ledsen.
Var inte det, döden är inte slutet.
Det är skönt att se dig, Abby.
Du där!
Jag är en ärlig man, men -
- om du inte ska gå mer så tar jag dina skor.
Min vän behåller sina skor -
- men gör du inte motstånd får du behålla dina.
Du tog tid på dig.
Må dina älskade få ögonen utslitna av vargen.
Vad sa han?
Han sa att du är söt, för att vara tjuv.
Han är ändå inte min typ.
Vi sticker härifrån.
Oroa dig ej om John Murphy. Han överlever.
De andra, då? Du lämnade med 12 personer, Thelonious.
Kane.
Välkommen hem, min vän. - Var är din uniform?
Pike tog från mig mitt befäl och upphävde Lincolns benådan.
Du har alltid haft bra timing. - Abby uppdaterade mig.
- Jag är ledsen över valet. - Glöm valet.
Kriget du försåg när du lämnade, börjar snart.
Fråga vart han var. - Jag hittade Ljusets stad.
Det är underbart... Inte sant?
Fråga hans vän, Otan. Han är tydligen där nu.
Jag förstår om du inte tror.
Jag vet hur det låter men den är riktig och fantastisk.
Allt vi bekymrar oss för nu.
Det har ingen betydelse i Ljusets stad.
Jag hörde du var här.
Och jag hörde att du klarade dig, Hannah. Det gläder mig.
Kansler Pike vill träffa dig. - Vi avslutar det här senare.
Denna väg, sir. Kanslern väntar.
Du ser bra ut för att ha varit i vildmarken i tre månader.
Du med. Jag hörde att det varit tufft?
Vi gav tillbaka. - Det hörde jag med.
- Bifaller du inte? - Jag dömer ej.
Sen när?
Jag är inte som på Arken, Charles.
Det är ingen av oss. Jag var lärare.
Nu är jag kansler. Men jag undrar -
- vad är du? - Han känner sig hotad av dig.
Jag vill rädda folket, inte ett hot.
- Rädda oss?
Ursäkta, Thelonious -
- men jag vill veta varför du återvänt.
Det sade jag precis. För att rädda mitt folk.
Vill du att han ska tro att du är knäpp?
- Tror du verkligen det? - Ja.
Okej. Jag är med. Hur vill du göra det?
Genom att kapa banden som ger fysisk och andlig smärta.
Jag är här för att visa Arkadia den rätta vägen.
- Du har tappat honom. - Ha lite tro.
Jag säger så här:
Du får rädda vem du vill, bara du inte stör mig.
Gud vet att det finns nog om smärta här.
Tack, Kanslern.
Blödningen har stannat. Vi måste ge dig något mot smärtan.
Octavia? Var är Kane?
Han skickade mig. Indra. Gudskelov.
- Hur hände det här? - Kane förlorade valet mot Pike.
Allting har förändrats.
Röstade ditt folk för detta? - Nej, jag kan inte tro det.
Vad vet du, Clarke? Du har inte varit här.
Lyssna på mig. Jordslingarnas armé är här om en dag.
- Jag måste träffa Bellamy. -Han var med på detta. Med Pike.
- Varför skulle han hjälpa oss? - Han räddade Indras liv.
Om Octavia talar sanning, litar Pike på honom.
- Jag kan få honom nära Pike. - Du kan inte gå genom porten, Clarke.
Jag hade dödat dig på direkten.
Jag kan få in henne.
Vart vill du gå nu? Norrut, söderut?
Vi har tagit en jäkla promenad.
Jag vill följa efter min bror.
Vi har pratat om det. Otan är med Jaha i lägret.
- Varför vill du dit? - Han är min bror.
Finns det en chans så vill jag ha tillbaka honom.
Att följa Otan är en dum plan.
Vänta på mig, då. Jag kommer tillbaka.
I denna världen återvänder ingen.
- Jag gjorde. - Inte efter mig.
- John, följ med mig.
Så dum är jag inte.
Vakna.
Vad gör du? De är sjuka.
- Du kan inte skicka ut dem i kylan. - De ska isoleras.
- Vad? - Flytta dig.
- Ställ dig upp. Kom igen.
Lincoln, du vill inte vara här nu.
- Vi bad dem att komma hit. - Vi kan inte avvara förnödenheter.
- Danae. - Lincoln, nej.
Hon är för sjuk för att flyttas.
Hon ser ut att flytta sig fint.
Gillmer, försvinn. Jackson, varför tog du hit honom?
Lincoln...
Lincoln.
Han går med dem. Ta honom.
- Gå. - Ursäkta att det blev så här.
Vi känner alla smärta. Fysiska, från skador och åldrande.
Mentala, som kommer från förlusten av våra käraste.
Oavsett om vi bekämpar smärtan eller ger oss.
Den ödelägger våra liv, stjäl vår passion och nöjen -
- och relationer mellan vänner och kära.
Men om jag erbjöd en enkel utväg? - Du snackar skit.
Man kan inte enkelt undvika smärta, det vet du själv.
- Så mycket lidande. Får vi tag i henne, följer de andra.
Detta kan få det att försvinna.
- Kom igen. - Nyckeln till Ljusets stad -
- till din frälsning och befrielse.
Okej.
Du berättar för dem att svälja den och de lever -
- i Glädjebyn i resten av deras liv?
Du borde skämmas.
- Vi behöver henne. - Hon är inte redo.
Jag kommer att vara här.
Lugnt och stilla framåt.
- Där framme. - Gå.
Snabba er, kom igen.
- Lincoln. - Jag mår fint, kämpa inte emot.
- Han har rätt. Lincoln, vad fan händer här?
Vi isolerar jordslingarna. Lincoln bråkade i sjukstugan.
- Vad händer med dig? - Octavia...
Jag såg vad du och Pike gjorde. Ni dödade alla.
- Dämpa dig. - Vadå?
Är du inte stolt över att mörda armén som skulle hjälpa oss?
Inte här.
Då går vi, för jag långt ifrån klar.
Var försiktig. Jag kan inte skydda dig annars.
- Tack för varningen. - Jag menar det, se på dig.
Sluta leka jordsling innan du skadas.
Det är vem jag är. Du är min bror.
Jag ska inte behöva säga det.
Nu är är jag klar.
Ta det lugnt med Octavia. Jag bad henne att ta hit mig.
- Vad vill du, Clarke? - Vi måste prata.
Det har du bestämt, den mäktiga Wanheda.
Du valde jordslingarna över ditt folk. Nu vill du prata.
Jag kom för att berätta att Isnationen har fått betala.
Rättvisa har skipats för Väderberget. Det är över.
Nu igen. Varför bestämmer du när det är över?
- Vi gjorde vårt. - Vi?
Lexa och jag. Isdronningen är död.
Problemet var löst, och du lät Pike ödelägga allt.
Varför är du här, Clarke?
Arkadia ska göra rätt för sig eller så utplånar koalitionen oss.
Låt dem försöka.
Säg mig att du inte vill ha krig.
Vi har varit i krig sedan vi landade. Pike förstår det.
Pike är problemet. Du är inte sån.
Du har fel. Så har jag alltid varit.
Jag lät er övertala mig om att vi kunde lita på dem.
De har upprepande visat vad de är. Ingen mer ska dö på grund av dem.
Bellamy... Jag behöver dig.
- Och vi har bråttom. - Behöver du mig?
Ja.
Jag behöver han som inte lät mig dra i spaken i Väderberget ensam.
Du lämnade mig och de andra.
Lägg av, Clarke.
Du bestämmer inte och det är bra. Folk dör då.
Du var villig att bomba min syster -
- gjorde ett avtal med Lexa, som lämnade oss att dö, -
- tvingade oss döda de som hjälpte oss. Folk som litade på mig.
Jag...
Förlåt.
Jag är ledsen att jag stack.
Jag visste att jag kunde för att de hade dig.
Jag vet att vi kan fixa det här.
Jag är också ledsen.
Nej. Låt bli...
Noll-G mekanikern sorterar skrotmetall för att hitta ammunition?
Var det Abbys idé? Mår du bättre av det?
- Jag kan hjälpa dig, Raven. - Låt bli.
Alla har idéer om hur jag kan må bättre...
Stanna i lägret. Sitta ner och arbeta.
Be om hjälp för något på översta hyllan, men vet du vad?
Jag är inte så. Folk tror jag ändra på mig och ta bort min smärta.
Det kan jag inte och jag kan inte göra detta.
Vad har du att förlora?
- Pike borde vara på sitt ställe. - Bellamy, gör det inte.
- Jo. - Låt mig gå.
Jag gör det för din skull.
- Jag gör det här för din skull.
- Du kan inte slå en vakt. - Det gjorde jag, låt henne gå.
- Det kan jag inte. - De kommer.
Du borde gå.
- Skynda dig, Clarke. - Våning 2.
Följ mig.
Mamma.
Vi vet vad Pike gjorde.
Hur kan vi undvika vedergällning?
- Skynda. - Vi kom för att ge dem Pike.
Han är den nyvalda kanslern. Folket visste vad de röstade för.
Dessutom har han alla vakter och vapen.
- Vi kan inte komma nära honom. - Sånt gör vi inte.
- Det kanske vi borde. - Säkerhetstrång. Lås alla utgångar.
- Ni måste gå nu. - Lincoln, då?
Vill du hjälpa honom så gör det med denna.
Det är kort räckvidd. Håll i den hårt och vänta på min signal.
- Följ med mig. - Jag önskar att jag kunde.
Må vi mötas igen.
Jag är bättre på att få dig att se död ut.
- Din bror... - Det kan vänta, tills jag kan -
- få dig att följa med mig, och det ska jag.
Perfekt timing.
Vi har letat efter dig i flera dagar.
Var är tjejen?
Hon stack.
Hitta henne. Ned på knä.
Du har stulit i befälhavarens skog. Straffen är döden.
- Frågar igen... var är tjejen? - Dra åt helvete.
Vänta!
Det heliga symbolen.
Vart fick du den ifrån?
Om du slår ihjäl mig får du aldrig reda på det.
Res dig upp. Vi sticker.
Gå vidare.
Försiktigt. Den där gillar inte att vara fastkedjad.
Din älskling kan inte befria dig den här gången.
Det är från Abby till Danae.
- Octavia? - Hon slank ut med Clarke.
Jag vet inte om vi kan stå emot deras vapen.
Om vi inte använder dem själva.
Heda. Hon är tillbaka.
- Var är Octavia? - Hon vakar över lägret.
Säg oss, Clarke. Hur slutar detta?
Hittat ett sätt att rädda ditt folk igen?
Nej, bara du kan göra det.
Det som hände här var en krigshandling. Din armé skulle hjälpa oss.
Mitt folk slaktade dem. Du har all rätt att utplåna oss.
Eller så kan du ändra på hur du gör saker.
Varför ska hon göra det? Blod ska ha blod.
Verkligen? Ur mina ögon leder det till att alla dör.
Vilken sorts ledare vill du vara?
Den som dödar när hon kan eller den som -
- visar världen ett bättre sätt?
Du vill alltså att massakern ska gå ohämnad?
Om det gör slut på våldet och skapar fred, så ja.
Någon måste ta första steget. Låt det vara du.
Du säger att du vill ha fred.
Allt du har gjort har varit för fred men nu står vi ett steg -
- från ännu ett krig. Ett krig som du kan stoppa.
Befälhavare? Du kan väl seriöst inte överväga det.
Jag överväger inte att göra det.
- Jag ska göra det. - Heda.
Indra, vårt folk tror att krig är lättare än fred.
Borde vi då inte försöka nå ett svårare mål?
Polis kommer inte stödja dig. Titus...
- Titus är min undersåt. Det är de allihop.
Säger du att de kommer gå emot mig?
Kommer du att gå emot mig?
- Nej, Heda. Det kommer jag inte. - Sprid då ordet.
Blod skall ej ha blod.
Dags att återvända till arbetet, Raven.
Textad av DSub