Marjorie...
Cum merge cu...
... chimioterapia?
De ce șoptești? Ți-e frică că cancerul o să te audă?
Bine. Cum merge cu chimioterapia?
E distractiv.
Nu pot să cred că am așteptat atât de mult.
De fapt, doctorul spune că răspund bine tratamentului.
Astea-s vești bune.
- Ar trebui să sărbătorim. - Da.
Să începem prin ați cumpăra o nouă perucă.
- Mamă. - Te rog.
E ca și cum o veveriță grasă și sură a murit în capul ei.
Asta-i părul meu natural, Bonnie.
Trebuie să fac pipi.
Tu te... simți bine?
- Putem vorbi despre altceva? - Bine.
Uite una mare.
Știi când Bonnie zicea tot timpul că nu știe
cine-i tatăl meu real?
Se pare că știa. Și l-am întâlnit.
Ce?!
A trebuit să stăm aici s-o ascultăm pe maică-ta
vorbind 20 de minute despre scurgeri anale,
pe când ai asta?
- Spune-mi totul. - Nu-i prea mult de spus.
Nu i-am spus de fapt că sunt fiica lui.
- De ce nu? - Nu știu.
Cred că m-am blocat.
Asta-i tot?
Nu-s sigură.
Adică, aș vrea să vorbesc cu el despre tot,
dar mi-e frică, știi?
Acest tip a distrus-o complet pe mama.
Dar dacă-l plac? Cum o va răni lucrul ăsta?
Dragă,
e bine că ești îngrijorată pentru mama ta,
dar nu poți lua această decizie bazându-te pe cum se va simții ea.
- Crezi? - Te rog.
Mama ta poate avea grijă de ea, e un adult.
Bingo! Mașina de tampoane e stricată.
Fumează-le dacă le ai.
Sezonul 1, Episodul 15 "Fireballs and Bullet Holes"
Thanks to f1nc0 www.addic7ed.com
Traducerea și adaptarea Richard Nasta pentru www.fastsubtitles.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Jur pe ce am mai sfânt, dacă acele unelte nu reapar magic
până la sfârșitul zilei, am să te tai ca pe un pește!
Acum ieși afară de aici, hoț nenorocit!
Te pot ajuta cu ceva?
Nu, e în regulă.
O să vin înapoi când nu o să fii atât de nervos.
Nu vrei să aștepți atât de mult. Hai înăuntru.
Bine. Mersi.
Nu știu dacă-ți amintești de mine. Am fost aici acum ceva vreme.
- Volkswagen Jetta din 91. - Bună memorie.
Da, pentru mașini. Și unelte furate!
Ce pot face pentru tine?
Data trecută, am uitat să menționez,
anumite fapte...
Bomboane. Îți plac bomboanele?
- Da. - Și mie. E ciudat, nu?
Nu prea. Probabil încă câtorva milioane ca noi.
Îmi pare rău, domnișoară, doar că, sunt puțin cam ocupat...
Bonnie Plunkett.
Bonnie.
Da. Sunt fiica ei.
- O, Doamne. - Sunt fiica ta.
Da, da, am priceput asta.
- Tu ești motivul că sunt atât de scundă. - Știu cum merge treaba asta.
Nu știam nicio cale cum să fac asta.
Nu, e în regulă.
Deci...
- Scuze, care-i numele tău? - Christy.
Christy.
- Cum m-ai găsit? - Mama mea te-a găsit.
- Deci e-n viață? - Da, normal.
Dacă o cunoșteai când am cunoscut-o eu, nu ziceai asta.
Bine. Uită-te la tine, ai crescut.
Da.
- Alvin, am găsit astea... - Ieși afară!!!
Scuze, am destui foști pușcăriași care lucră aici.
Nu pot închide ochii nicio secundă.
Christy... ce te aduce pe aici?
- Pe bune? - Da, o-ntrebare stupidă.
Nu vreau nimic.
Mă gândeam doar că poate am putea...
să ne cunoaștem.
Da, asta nu se va întâmpla.
- Nu? - Nu pot s-o fac, dragă.
Nu, am o familie... o soție și copii.
Chestia asta cu tine, eu și cu mama ta...
e o chestie care nu poate începe.
Da, îmi pare foarte rău.
E în regulă. Ar trebui să merg.
Doar ca să știi, sunt o persoană foarte minunată!
Are temperamentul meu.
Adică...
Am visat acel moment întreaga mea viață,
și acel om de abia putea să se uite în ochii mei.
M-am simțit prost. Și... lipsită de valoare.
- Am o întrebare. - Da?
Ce ți-am făcut eu ție să mă urăști?
- Ce? - Ai mers atâta drum până-n Chico
să vezi acea nevăstuică și nu-mi spui?
Mamă, te rog, pot să am cinci minute
fără să nu dăm vina pe mine?
- Tot ce zic e că... - Două minute! Dă-mi două!
Îmi pare rău, dar sunt o ființă umană și am sentimente.
Ai? Oare?
O, Doamne, nu am părinți.
Sunt orfană oficial.
Mică Orfană Christy.
Nu fii așa dramatică. Ai asta de la el, să știi.
- Nu am nimic de la el! - Și totuși îl vrei în viața ta,
ignorând ce impact va avea asta asupra mea.
Scuză-mă, doamnă? Știi unde-i mama mea?
Pentru că am nevoie să vorbesc cu ea despre ceva foarte important!
- Noc-noc. - Se va continua...
- V-ați distrat în parc? - Spune-i tu.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
Aruncam cu mingea, i-am spus să meargă departe și...
niciunul din noi nu a văzut copacul.
Baxter...
Știu, sunt prost, sunt un nebun...
Nu. Ești un tată uimitor.
- Sunt? - Ești aici, nu-i așa?
Doar continuă.
Mulțumesc.
Uite-i dintele.
Cum merge pe aici?
- Vă bucurați de cină? - E minunat.
Cum e mâncarea ta, dragă?
Minunată.
Ocazie specială?
Ne trebuie o... prăjitură aniversară?
Nu, nu. Avem o mică "întâlnire cu tata."
- Pe bune? - Da.
Da, o facem odată pe lună.
Îi dăm mamei o noapte liberă. Mai recuperăm.
Păi...
- Nu-i asta uimitor? - Da, îmi place.
Dacă nu eram atât de ocupat, făceam asta săptămânal.
Săptămânal? Ce...
- ... tată bun ești. - Mersi.
Și tu... ești o fată foarte norocoasă.
Bine.
Nu! Nu-i bine!
E o chestie foarte minunată și tu trebuie să-ți prețuiești tatăl!
Bine, să nu le ruinăm ziua aniversară.
Nu-i ziua ei! O fac odată pe lună.
E Christy Plunkett aici?
- Ești aici pentru facturi? - Nu.
- Citație? - Nu.
- Suntem evacuați din nou? - Nu. Cum adică, "din nou"?
Nu contează. Nu-i aici.
Bine. Tu trebuie să fii fiica ei.
Ascultă, amice, nu ne alăturăm niciunei biserici.
Nu sunt... Las-o baltă. O să trec pe aici altădată.
În fine.
Nepoata mea e o minune.
Ce dorești?
Speram să vorbim.
Nu avem despre ce vorbi.
Nu, nu, stai. Christy, dă-mi o șansă! Te rog!
Așteaptă.
Vreau să-mi cumperi o înghețată la cornet.
Două cupe.
Și o bicicletă... și o casă de păpuși.
- Ce zici de un ponei? - Nu sunt un copil.
E bună?
Da, fisticul e și aroma mea preferată.
Pe bune?
Nu, încercam să fac o conexiune.
Christy, îmi pare foarte rău cum m-am comportat în garaj.
- M-ai luat prin surprindere. - Bine.
Iar ce privește relația dintre mama ta și mine
când ai fost născută... Doamne, nu știu ce să zic.
Ce fel de om își abandonează noul născut de Ajunul Crăciunului?
În apărarea mea, Dumnezeu a făcut asta lui Isus.
- Pa. - Nu, nu, îmi pare rău...
Răspunsul întrebării tale e că am fost foarte dobitoc...
foarte egoist, un tânăr foarte speriat,
și acum nu mai sunt acel om.
- Te-ai gândit vreodată la mine? - În fiecare zi.
Și apoi după câțiva ani, a trebuit să mă opresc.
Nu știu... era prea dureros.
Și prin dureros mă refer la rușinos.
- Acum ce? - Cum ai zis,
m-am gândit că poate ne putem cunoaște mai bine.
Da... nu o să fie prea ușor.
- De ce nu? - I-ai tras clapa mamei foarte urât.
Nu văd cum am putea avea orice fel de relație
până când nu aranjezi lucrurile cu ea.
Da, are logică. Ce face acum?
Se descurcă de minune. Și-a pus viața în ordine.
Super. Unde o pot găsi să discut cu ea?
Stă la mine pe canapea.
Da. Cea mai nasoală parte la chimioterapie
e că te face să te simți obosit.
Mă scurge de toată energia.
De abia mai pot să-mi țin ochii deschiși.
Chimioterapia e ca și cum ai vorbi cu tine?
Scuză-mă dacă găsești lupta mea pentru viață plictisitoare.
Scuze acceptate.
Ți-a spus Christy despre întâlnirea cu tatăl ei?
Da. Credeam că-i minunat că fac o legătură.
Totul ca să mă rănești.
Despre ce vorbești?
Trebuie să-ți explic din nou?
Acel șobolan infect m-a părăsit pe mine și pe Christy în minutul când s-a născut.
Nu, înțeleg. Ești nervoasă.
Nervoasă? Vreau să-l tai pe acel nenorocit de la gât până la boașe!
Bonnie, trebuia să lași uitării.
Marjorie, cu siguranță nu voi lăsa.
E alegerea ta, dar să ții mânie
e ca și cum ai bea otravă și te-ai aștepta să moară cealaltă persoană.
De ce vorbesc cu tine măcar?
În sfârșit ai o relație bună cu fiica ta.
Dacă vrei să fii nervoasă pe tatăl ei, ai putea ruina asta.
Te urăsc.
- Și eu te iubesc. - Încetează.
Te iubesc, te iubesc, te iubesc.
Pe bune, voi stoarce orice pic de viață rămasă în tine!
Doamne, dă-mi puterea să accept lucrurile
pe care nu le pot schimba și curajul...
să nu dau foc acestui pitic. Amin.
Vin!
Doamne, începeam să mă întreb dacă te vei mai întoarce.
- Bonnie. - Îți pierzi părul.
Nu-i pierdut, doar că-i în urechi.
- Mersi că ai acceptat să te vezi cu mine. - Plăcerea mea. Te rog intră.
- Mersi. - Da.
Pot să-ți aduc ceva de băut?
Nu, mersi. Am băut trei beri stând în mașină.
- Putin de lichidul curajului? - Da, dar nu prea a mers.
Deja trebuie să urinez.
Dacă vrei, poți să-ți fac un nod.
E în regulă, mă pot abține.
Vino, așează-te. Spune ce ai de spus.
Bine. Cred că voi trece direct la subiect.
- Știu că ce s-a întâmplat a fost... - Știi ceva, îmi pare rău.
Nu pot asculta asta.
M-ai lăsat cu copilul născut de-o zi și cu 18 dolari în blugi.
Nu e nimic ce ai putea spune că să faci asta să dispară.
- Știu. Ceea ce am făcut a fost... - M-ai ars atât de rău
încă nu mai puteam să las alt bărbat în jurul inimii mele!
- Crede-mă, când ne-am despărțit... - Nu a fost nicio despărțire!
Despărțindu-te e o luptă și împărțiri de albume
și poate încă o partidă de sex de rămas bun!
Ceea ce ai făcut tu a fost să mă abandonezi când eram
cea mai vulnerabilă în întreaga mea viață!
- Nu mă apăr... - Da, pentru că nu poți!
Și doar ca să fim clari, singurul motiv pentru care stai aici
e pentru că fiica mea vrea să te cunoască,
și nu voi sta în calea acestui lucru.
- Chiar apreciez... - Taci!
Dar dacă rănești acea fată, te voi vâna
și te voi omorî atât pe tine cât și pe cei ce-i iubești.
Cred că am urinat puțin.
Cred că am găsit problema.
Care e?
Motorul tău are cam 12.000.000 de km.
- Crezi că-i timpul să-l schimb? - Cu ce, un sandviș?
Voi continua să lucrez la el.
- E drăguț, petrecând timpul cu tine. - Da, așa e.
- E în regulă dacă-ți zic tata? - Nu văd de ce nu.
Bine.
Tată.
Când o să-ți întâlnesc familia?
O, Doamne.
Ești bine?
Da, mi-a sunat apa-n cap puțin.
Păi...
Nu le-am spus încă despre tine.
- Ce aștepți? - Să fiu sincer,
speram să aștept până când eram pe patul de moarte.
Ce o să facă, o să mă decupleze?
Va trebui să aștept să mă prezint
- la înmormântarea ta? - Merge pentru mine.
Mi-a plăcut mai mult de tine când erai în imaginația mea.
Haide, Christy. Familia mea crede că-s un tip bun.
Doar că nu știu cum să le spun
- că nu tot timpul a fost așa. - Înțeleg.
Deja ți-am ruinat viața odată, nu vreau s-o fac din nou.
- Haide, te rog. - Nu, e în regulă.
Doar... du-te acasă la familia ta
- și uită de mine. - Va trebui să-mi mai acorzi timp.
Deja ți-am acordat 35 de ani!
Violet, Roscoe.
Acest nenorocit laș e bunicul vostru!
Spuneți-mi papa.
Doamne, e atât de trist.
Nu pot să cred că l-au omorât pe bătrânul câine.
Știu.
Ai vorbit cu Marjorie recent?
Mă sperie, felul cum lucrează mintea ta.
- Aștepți pe cineva? - Nu.
Ce crezi?
- Ce să cred despre ce? - Despre noua mașină.
Glumești.
Nu, nu. O am de la licitația poliției.
Am aranjat-o.
Uită-te la ușă. Nici măcar nu mai vezi găurile gloanțelor.
E drăguță. Dar nu mă poți cumpăra cu o mașină.
Bine.
Ce zici dacă arunc cu niște frați ușor folosiți?
- Surioară. - Care-i baiu?
- Le-ai spus? - Da.
Gata cu secretele. Te vreau în viața mea.
- Unde-i soția ta? - Încă procesează informația.
La sora ei în Albuquerque.
E foarte supărată; a vrut să-l înjunghie.
Ajunge.
Ce zici să mergem la o plimbare
să-ți cunoști mai bine frații?
O, Doamne, o Doamne!
Acel miros.
Dă drumul mâniei, pentru că te otrăvește.
Nu, nu prea cred.
Traducerea și adaptarea Richard Nasta pentru www.fastsubtitles.ro