Sus Roscoe! Timpul pentru școală.
Mișcă un picior, Violet. E timpul pentru sonogramă.
Scuze, mamă. Trebuie să fac micul dejun.
E în regulă. Sunt trează.
- Cum ai dormit? - N-am dormit.
- Coșmaruri? - Da.
Tot am acest coșmar
că sunt un hot dog cu picioare lungi într-un corn scurt.
O, Doamne, spatele mă omoară.
Scuze, dar... canapeaua e cel mai bun lucru.
Nu. Nu mă plâng. Doar...
aș vrea să-mi simt mâinile.
- E temporar, nu? - Da.
De îndată ce fac rost de destui bani, o să plec de aici.
Și o să ți se simtă lipsa.
E al meu.
Trebuie să fi căzut sub perne.
Lasă, lasă, lasă!
- Lasă-l... lasă-mă să-l iau eu. - Ce faci?
- Ajut! - Care-i problema ta?
- Dă-te din calea mea. - Nu, nu, nu.
Te doare spatele. Lasă-mă pe mine!
Christy, oprește-te!
O, Doamne!
Am dormit pe această poliță medievală timp de o lună
și nu mi-ai spus niciodată că se deschide ca-ntr-un pat?
Nu ți-am spus?
Am vrut.
Uite, ți-am găsit telefonul.
Sezonul 1, Episodul 14 "Leather Cribs and Medieval Rack"
Thanks to f1nc0 www.addic7ed.com
Traducerea și adaptarea Richard Nasta pentru www.fastsubtitles.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Merg la servici. Ne vedem mai târziu.
Bine. Pa.
Haide. Nu fă chestia aia silențioasă.
Ești o scuză patetică pentru o fiică.
Îmi retrag cuvintele. Fă chestia silențioasă.
Doar ca să știi, nu voi mai fi aici când te vei întoarce.
- Mamă, oprește-te. - Nu.
Clar nu mă vrei aici,
și cu siguranță nu vreau să fiu într-un loc unde nu sunt binevenită.
Ești foarte binevenită.
Am crezut doar că... canapeaua e pentru vizitatori
și paturile sunt pentru... totdeauna.
- Și ar fi asta atât de nasol? - Normal că nu.
Mersi pentru ospitalitate. Ne mai vedem.
Nu, nu vreau să pleci. Te rog.
Iartă-mă. Rămâi.
Nu te pot ierta.
Dar voi rămâne.
Pot face singură asta.
Nu, nu, nu. Măcar atât pot să fac și eu.
Zău?
Sper doar să înțelegi că o să am nevoie de timp
să-mi refac încrederea în tine, care, sincer, a fost distrusă.
Am înțeles.
- E al meu. - Relaxează-te. Mă descurc.
Nu, stai!
Sunt chiar aici.
Nu! Nu! Nu, nu, nu, nu!
Ce... naiba?
- Mi-ai spus că ești distrusă! - Emoțional.
Nu poate vorbi chiar acum. E pe cale s-o ia pe cocoașă.
Te-am luat în ținere pentru că nu puteai să-ți plătești chiria.
Există "nu am putut" și un "nu am vrut."
- Așa că m-ai mințit. - Canapeaua asta se desface.
Nu, nu, nu. Asta s-a terminat. Afaceri vechi.
E o nouă minciună în oraș!
Bine. Ia cât ai nevoie.
Nu încerca să-ți cumperi ieșirea din asta.
Ești sigură? Sunt 4.000$ acolo.
4.000$?
Am plătit pentru tot pe aici.
Știu. Și m-a ajutat să strâng.
Am avut doar 3.000$ când m-am mutat!
Nici măcar nu pot vorbi cu tine acum.
Voi...
Dragă?
O să-mi dai acei bani înapoi, nu?
Dragă?
N-o fă pe mămica să te omoare.
Da?
E mama ta.
Nu am o mamă.
Ți-am făcut micul dejun.
Bine. Mersi.
Ai cafea, cereale integrale,
- pâine prăjită și compot. - Drăguț.
Deci... suntem bine?
Sigur.
Sper doar să înțelegi
că o să am nevoie de timp să-mi refac încrederea în tine,
care, sincer, a fost spulberată.
Haide. Nu m-ai vrut aici,
așa că nu am simțit că trebuie să plătesc.
Să zicem că-i egal și să trecem peste.
Nu știu.
E ceva ce nu mi-ai spus?
Probabil.
- Păi? - Pe bune? Vrei să facem asta?
- Da, vreau să facem asta. - Ești dispusă
să fii sinceră în legătură cu tot ce ai ascuns de mine?
Da, greu, așa-i?
Da. Ce naiba? S-o facem.
Să punem totul pe față.
- Nicio problemă, nu? - Da, amnistie totală.
Bine. Vrei să începi prima?
- Îți dau 4.000$ dacă începi prima. - Super.
Ți-o amintești pe mătușa Jeanine?
- Da. - Nu era chiar mătușa ta.
Noi două eram, știi...
O, Doamne.
Erați lesbience?
Nu la fel de lesbience precum scârbite de bărbați.
Nu-mi vine să cred. Mătușa Jeanine obișnuia să mă ducă în parc
și mă învăța cum să arunc cu cercul și cum să lovesc o minge.
Rândul tău.
Bine.
Credeam că ne încălzim, dar ai sărit cu capul înainte.
Așa zicea și ea.
Bine. Am una.
Îți amintești acel kg de iarbă care a fost furat din mașina ta?
- Da... - Cel mai tare banchet.
Îți bați joc de mine?
Aproape am fost omorâtă în desert din cauza asta.
- Amnistie. - A fost o armă îndreptată spre capul meu.
M-au făcut să-mi sap propriul mormânt!
Păcat.
Am fost votată regina banchetului.
Rândul tău.
Uite una mare.
Știi ceva? Nu contează, lasă-mă să mă gândesc la altceva.
Nu, vreau pe aia. Care e?
Bine,
singurul motiv pentru care ai trecut la algebră în clasa a nouă
e pentru că i-am dat profesorului tău un ajutor în noaptea părinților.
Bună încercare. Mi-ai spus asta în dimineața următoare.
Acum spune.
Bine.
- Alvin Lester Biletnikoff. - Cine-i?
Tatăl tău.
Ce?
Tot timpul ai zis că nu știi cine e.
Putea să fie o grămadă de băieți.
Am mințit, tot timpul am știut că-i Alvin.
O, Doamne.
Asta da ușurare. Bine, rândul tău.
Îți bați joc de mine?!
Mi-am petrecut întreaga viață întrebându-mă cine a fost,
- și ai știut tot timpul? - Calmează-te!
- Am fost de acord cu amnistia! - La naiba cu amnistia și la naiba cu tine!
- Ce-i amnistia? - Când nu-ți amintești lucruri.
Ai grijă de fratele tău. Ne întoarcem în câteva ore.
Ce se petrece?
Nimic, avem de plătit niște facturi.
Drăguț, minte-ți fiica.
Cum l-ai găsit?
Google... am folosit chestia cu harta. Nenorocitul are o piscină.
- Aș fi putut avea o piscină? - Eu aș fi putut avea o piscină!
De cât timp locuiește în Chico?
- Nu-i țin socoteala. - Mamă.
17 ani. Căsătorit, doi copii, două ipoteci,
și e pe lista Cercetătorilor, mulțumită mie.
Sună de parcă ai treburi neterminate cu el.
Da, dacă le termin, va trebui să merg la închisoare.
Roscoe, e rândul tău să duci gunoiul.
- O fac mai târziu. - Pune pauză la joc și fă-o acum.
Nu trebuie să te ascult. Nu ești mama mea.
- Roscoe... - Lasă-mă pe mine.
Ți-ai auzit sora; du gunoiul.
- Du-l tu. - Micuțule, nu-i frumos.
- Trebuie să arăți puțin respect. - Pupa-m-ai.
- Du-te în camera ta! - Luke, calmează-te.
Nu, trebuie să învețe să-i respecte pe bătrânii lui.
Bătrânii lui? Acum cinci minute făceai beșini subraț.
Așteaptă.
Du-te. În. Camera. Ta.
Tu. Ești. Un. Mare. Măgar.
- Vrei să fii pleznit? - Vrei să fii lovit în boașe?!
Cine-i copilul ăsta?
- Ce face? - Deține un magazin.
- Pe bune, și are o piscină? - Relaxează-te, nu-i în pământ.
- Vrei să vezi o poză cu el? - Da.
- E chinez? - Scuze,
e doar un amic cu care mă mai distrez și eu.
Bine. Uite-l.
Uite-ți tatăl.
Ce naiba a fost aia?
Cred că ai omorât un oposum. Nu, s-a ridicat!
Așteaptă până nu omor... pe altcineva.
Nu arăt deloc că el.
E perfect.
Tăticule.
Micul nemernic nu mănâncă?
Nu-i un nemernic, și nu va ieși
afară din camera lui pentru că crede că tu ești un nemernic.
Bine, atunci să nu mănânce. Probabil i-ar prinde bine și o palmă.
Îți bați joc de mine? Așa vrei să crești copilul nostru?
Acest fund a lăcrimat destul și acum îi unul foarte bun.
- Atunci avem o problemă. - De acord.
Care-i problema?
Intenționez să ne creștem copilul cu răbdare și înțelegere.
Tu nu ai fost crescută așa.
Exact... Vreau să fac mai bine, vreau să rup ciclul.
Ambițios.
De ce nu începem acum? Du-te vorbește cu Roscoe, împăcați-vă.
Mi-a amenințat boașele!
Pentru mine.
Bine.
Nu-ți face griji. Dețin controlul.
Se pare că tatăl tău se descurcă bine aici.
Și el habla Espaools.
Să zicem. Îmi place.
Care-i planul?
Nu sunt sigură. Inima-mi pompează.
De ce nu mi-ai spus?
De ce te-ai prefăcut că a fost un străin ciudat?
Nu... pentru că eu...
credeam că-i... mai bine decât adevărul.
Mersi că ai luat decizia asta pentru mine.
Bine. ultima șansă.
Voi merge acolo și voi auzi partea lui a poveștii.
Ești sigură că nu vrei s-o spui pe-a ta prima dată?
Bine.
Aveam 16 ani.
Locuiam cu al șaselea set de părinți adoptivi,
și am simțit că pierdeam sprijinul lor.
Poate că a avut de-a face cu un TV Triniton care a dispărut.
Oricum, ți-am întâlnit tatăl imediat după.
Sincronizare bună. Eram între case, el avea un Winnebago.
- Nu a fost o aventură de-o noapte? - Nu. Nu.
Eram îndrăgostiți.
Am locuit împreună doi ani înainte să rămân gravidă.
Da. Era încântat că o să fie tată.
Mi-a adus căpșuni și milkshake în fiecare zi.
Ți-a făcut un pătuț din piele.
Și apoi, ne-ai surprins cu câteva săptămâni mai repede
la un... concert al celor de la Blue Oyster Cult.
Mi s-a rupt apă chiar la mijlocul piesei "Don't Fear the Reaper."
- Nu mi-a plăcut acel cântec niciodată. - Se înțelege.
Erai blocată în pelvisul meu prima dată când ai auzit-o.
Și apoi, s-a grăbit cu mine la spital unde,
datorită capului tău mare, a trebuit să mi se facă cezariană.
Dar când s-a terminat,
erai acolo, copilul nostru minunat.
Totul sună drăguț.
- Ce s-a întâmplat? - Eu...
S-a panicat, cred. Eu...
Am așteptat în spital două zile, dar nu s-a întors niciodată.
- Te-a lăsat acolo? - Pe noi. Ne-a lăsat pe noi.
Da.
Am fost externată de Ajunul Crăciunului.
Îmi amintesc că stăteam pe o bancă
cu țin în brațe neștiind unde să merg.
- La naiba. - Ce?
Urăsc când devii o persoană reală cu sentimente.
Scuze. Nici mie nu-mi place.
Acum nu știu dacă vreau să-l îmbrățișez sau să-l omor.
Nu vreau să te influențez în ceva fel, dar...
Mamă, pune-l deoparte, te rog! Nu!
Mamă!
Bine, domnișoară, ce pot face pentru tine?
- Sunt Christy. - Bine.
Suntem de aceiași înălțime.
Bine. Ai trecut doar să mă insulți?
Nu. Nu, nu, nu.
Am vrut doar să-ți spun că...
Mașina mea. Mă gândeam s-o vopsesc.
Putem face asta. Ce fel de mașina e?
E acea Jetta din 91 de acolo.
Sper că ai de gând s-o vopsești maro,
pentru că e un rahat superb.
Crezi?
Da, sfatul meu e că, nu-ți irosi banii.
Bine. Apreciez sinceritatea.
Nu aș merge atât de departe.
Bine, păi, mersi de timpul acordat.
Nicio problemă.
- Frumoasă familie. - Mersi.
Da, fiul cel mare s-a întors din Afghanistan,
și cel mic e un DJ sau ceva.
Nu prea înțeleg.
Pentru mine, pare un idiot ce se joacă cu muzica.
Dar sunt sigur că am făcut ceva prostii când eram de vârsta lui.
Ce anume?
Gen... nu-i treaba ta.
Sigur. Scuze.
E în regulă. Și ascultă, dacă-ți iei vreodată o mașină
din acest secol, știi unde să mă găsești.
- Da. - Bine. Așa.
- Ești bine? - Nu prea.
- De ce nu i-ai spus? - Nu știu. M-am blocat.
- Ce crezi despre el? - Pare un băiat în regulă, un tată bun.
Adică, am vrut să țip la el
pentru că ne-a părăsit așa, dar... care-i ideea?
Ne-am descurcat foarte bine și fără el.
- Niciodată nu te-am iubit mai mult. - La fel.
Mai e încă un lucru ce nu ți l-am zis
care probabil ar trebui să-l fac acum.
Bine.
Ești mai mare cu doi ani decât crezi că ai.
Amnistie!
Traducerea și adaptarea Richard Nasta pentru www.fastsubtitles.ro